Справа № 703/4373/21
29 травня 2023 року м. Сміла Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Биченка І.Я.,
секретаря судових засідань Литвин Г.Т.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Сміла цивільну справу №703/4373/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири,
В обґрунтування позову зазначили, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1 .
13 вересня 2021 року належну їм квартиру було затоплено власниками квартири АДРЕСА_2 , а саме ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 грудня 2021 року справу передано в провадження судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Прилуцького В.О.
Ухвалою суду від 19 січня 2022 року відкрито провадження по справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 19 квітня 2022 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Прилуцький В.О. заявив самовідвід.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 квітня 2022 року справу передано в провадження судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Биченка І.Я.
Ухвалою суду від 21 квітня 2022 року вказана справа прийнята в провадження судді Биченка І.Я. Розгляд справи постановлено проводити спочатку за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 13 лютого 2023 року прийнято відмову ОСОБА_1 та представника позивачів адвоката Геріха М.А. від позову в частині пред`явлених вимог до ОСОБА_6 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири.
Закрито провадження у справі № 703/4373/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири в частині пред`явлених вимог до ОСОБА_6 .
Ухвалою суду від 13 лютого 2023 року закрито підготовче провадження по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири.
В судове засідання позивачі не з`явилися. Представник позивачів надав суду заяви в яких розгляд справи просив проводити без участі сторони позивача.
Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду, передбаченого гл. 11 ЦПК України, про що судом постановлено ухвалу.
Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.
За змістом положень ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.
У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Нормами ст. ст. 151, 156, 177 ЖК УРСР встановлено, що громадяни (власники, наймачі, члени їх сімей) зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування.
Відповідно до ст. 179 ЖК УРСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власники квартир, а також наймачі, орендарі зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків згідно їх призначення, зобов`язані дбати про стан санітарно-технічних приладів, утримувати їх у належному стані, не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинків, порушують умови проживання громадян.
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.
Відповідно до статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З матеріалів справи вбачається, що між сторонами у справі, за твердженням позивачів, виникли правовідносини щодо заподіяння шкоди внаслідок затоплення квартири, які мали місце у вересні 2021 року.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1 , що вбачається з свідоцтва про право власності на житло.
Згідно з технічним паспортом квартири АДРЕСА_1 , загальна площа квартири позивачів становить 50,2 кв.м. Квартира складається з двох кімнат житловою площею 29,0 кв.м., кухні площею 8,2 кв.м., ванної площею 2,6 кв.м., вбиральні площею 1,1 кв.м., коридору площею 8,5 кв.м.
Як вбачається з матеріалів справи, 13 вересня 2021 року відбулося затоплення квартири АДРЕСА_1 , яка належить позивачам.
13 вересня 2021 року комісією у складі голови правління Баливоди М.М., бухгалтера ОСОБА_7 та слюсара ОСОБА_8 складено акт про залиття квартири АДРЕСА_1 .
У вказаному акті зазначено, що в квартирі АДРЕСА_1 пошкоджено кухня, туалет, ванна кімната.
Також, у вказаному акті зазначено, що власник квартири АДРЕСА_2 не надав доступ до приміщення квартири.
На підтвердження пошкодження майна у квартирі позивачами надано витяг з проведеного обстеження, фотознімки та таблицю вартості використаних матеріалів.
Згідно з п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій), у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. Форма цього акта встановлена в додатку 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій.
Тобто, в акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтована вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.
Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин). Акт повинен бути складений у тому числі за присутності: головного інженера виконавця послуг; голови комісії; майстра технічної дільниці; майстра ремонтної дільниці слюсаря-сантехніка, представників організації обслуговуючої компанії.
Крім того, в листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 року № 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» також зазначено, що при складанні акту про залиття присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. Якщо винуватець події відмовляється підписувати акт, необхідно запросити свідків із числа сусідів. Вони також можуть засвідчити факт затоплення та скласти опис пошкоджень та зіпсованого майна.
Таким чином, факт залиття квартири, характер та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтована вартість) та його наслідків має бути зафіксований актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов`язкової участі потерпілої та винної особи.
На підтвердження факту залиття квартири позивачі надали суду акти №3 від 13 вересня 2021 року та №2 від 27 грудня 2019 року.
Судом під час дослідження матеріалів справи враховано та досліджено акт №2 від 13 вересня 2021 року, оскільки предметом розгляду даного спору є саме залиття квартири позивачів, що мало місце 13 вересня 2021 року.
Так, як вбачається із доданого до позову акту обстеження квартири АДРЕСА_1 №2 від 13 вересня 2021 року, він не відповідає зазначеним Правилам.
В акті не вказано прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття, адреса квартири, поверх, форма власності, характер залиття та його причини. Також, відсутній висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила таке залиття.
В дослідженому судом акті №2 від 13 вересня 2021 року зазначено, що винуватець шкоди відмовилася від підпису, однак вказана обставина не засвідчена свідками.
Крім того, акт не містить відомостей про присутність під час його складання мешканців або власників квартири АДРЕСА_2 . В акті зазначено, що встановити порушення норм технічної експлуатації будівель неможливо, оскільки власник квартири АДРЕСА_3 не надав доступ до квартири, однак жодні докази вказаним обставинам відсутні.
З наданого суду витягу проведеного обстеження експерта оцінювача ОСОБА_9 від 12 жовтня 2021 року не можливо встановити причину затоплення квартири позивачів. Згідно висновку експерта оцінювача причина потрапляння холодної води до приміщень квартири АДРЕСА_4 не виявлена.
При цьому жодна із сторін не заявляла клопотання про призначення у справі будівельно-технічної експертизи для встановлення причини залиття квартири позивача та визначення розміру заподіяних збитків.
За такого суд приходить до висновку про недоведеність залиття квартири саме з вини власників чи користувачів квартири поверхом вище.
У зв`язку із цим, суд вважає вину відповідачів недоведеною, як недоведеним і причинно наслідковий зв`язок між діями відповідачів та заподіяною шкодою.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилалались позивачі як на підставу для задоволення позову щодо залиття квартири з вини відповідачів не знайшли свого підтвердження при розгляді даного спору, оскільки не ґрунтуються на належних, допустимих і достовірних доказах.
Інших доказів на підтвердження вини відповідачів у залитті квартири та розміру шкоди, внаслідок такого залиття, матеріали справи не містять.
Суд не приймає до уваги надані адвокатом Ігнатенком В.М., як представником ОСОБА_10 , заяву про розгляд справи у відсутності сторони, письмову промову в судових дебатах та докази понесення витрат на правничу допомогу, оскільки на підтвердження своїх повноважень адвокат приєднав до заяви ордер на надання правничої (правової) допомоги укладений з ОСОБА_10 , серії СА №1037638 від 01 березня 2022 року, відповідно до якого ОСОБА_11 представляє інтереси ОСОБА_10 у Смілянському міськрайонному суді на підставі договору №01/03/22-1 від 01 березня 2022 року.
В той же час у заяві про розгляд справи у відсутності сторони адвокат зазначає, що він представляє інтереси відповідача ОСОБА_4 .
Враховуючи, що рішення суду не може грунтуватись на припущеннях, суд не може вважати, що саме ОСОБА_10 та ОСОБА_4 є однією особою. Відповідно, адвокатом Ігнатенком В.М. не підтверджено своїх повноважень діяти від імені ОСОБА_4 в межах наведеної справи.
На підставі наведеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 258-259, 264-266, 268 ЦПК України, суд,
У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири відмовити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 31 травня 2023 року.

Учасники справи:

позивачі:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 ;

відповідач: - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 ;

відповідач: - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 .

Суддя: І.Я. Биченко