Провадження № 2/522/4693/23
УХВАЛА

30 травня 2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання недійсним та скасування свідоцтва, витребування майна, -

ВСТАНОВИЛА:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання недійсним та скасування свідоцтва, витребування майна.

Матеріали позовної заяви отримано суддею 29.05.2023.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, у якій вона просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю автомийки, бару та офісу, загальною площею 945,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ПАТ АБ «Укргазбанк».

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що вона звернулася до суду з позовною заявою про визнання недійсним та скасування свідоцтва, на підставі якого за відповідачем зареєстровано право власності на нежилі будівлі автомийки, бару та офісу, загальною площею 945,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 та витребування майна, а саме квартири АДРЕСА_2 . Указує, що площа зазначеної квартири відображена в технічному паспорті нежилої будівлі автомийки, бару та офісу, загальною площею 945,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ПАТ АЬ «Укргазбанк». Вважає, що відповідач, включивши до загальної площі нежилої будівлі площу квартири, яка належить їй, фактично протиправно збільшив площу нежилої будівлі на 30,6 кв.м. та зареєстрував за собою право власності на нежилу будівлю, внаслідок чого незаконно заволодів її майном. Станом на теперішній час їй стало відомо, що ПАТ АБ «Укргазбанк» через електронну платформу Prozorro виставило на продаж нежилу будівлю автомийки, бару та офісу, загальною площею 945,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 та 05.06.2023 відбудуться торги з продажу лоту № 36, до якого входить нежила будівля автомийки, бару та офісу, загальною площею 945,2 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, вважає, що є реальні ризики того, що до ухвалення рішення у справі відповідач здійснить відчуження нежилого приміщення, в результаті чого виконання рішення буде утруднене або взагалі неможливе, у зв`язку з чим вважає, що єдиним засобом, який дозволить їй реалізувати право на звернення до суду із захистом своїх порушених прав є забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю автомийки, бару та офісу, загальною площею 945,2 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви в межах вирішення указаної заяви, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник (позивач), та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що «…повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу».

Як слідує з матеріалів заяви про забезпечення позову, заявник просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю автомийки, бару та офісу, загальною площею 945,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ПАТ АБ «Укргазбанк».

Як слідує з матеріалів позовної заяви, предметом позову у даній справі є вимоги про визнання недійсним та скасування свідоцтва від 07.02.2018, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федоренко Т. М. на ім`я ПАТ АБ «Укргазбанк» реєстровий № 426 та витребування у ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_2 , яка зареєстрована за позивачем.

Враховуючи, що вимога позивача про визнання недійсним та скасування свідоцтва від 07.02.2018, яка стосується майна, на яке просить накласти арешт позивач, є вимогою немайнового характеру, тому накладення арешту на нерухоме майно не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із пред`явленою вимогою.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 501/866/20.

При цьому, заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на нежитлову будівлю автомийки, бару та офісу, загальною площею 945,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 не є співмірними та не співвідносяться із вимогою майнового характеру про витребування квартири АДРЕСА_2 , яка зареєстрована за позивачем.

При цьому, доводи позивача про те, що площа належної їй квартири включена до загальної площі нежилої будівлі автомийки, бару та офісу, загальною площею 945,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , не підлягають дослідженню під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову, а підлягають дослідженню під час розгляду справи по суті.

З урахуванням викладеного, правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову на підставі поданої заяви про забезпечення позову відсутні, а тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149-154, 157 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА