Справа № 351/320/15-ц
Провадження № 22-ц/4808/622/23
Головуючий у 1 інстанції Посохов І.С.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Бойчука І.В., Томин О.О.

з участю секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Снятинського районного суду від 20 березня 2023 року, у складі судді Посохова І.С., у справі за заявою ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Снятинського районного суду від 15 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Рішенням Снятинського районного суду від 15 квітня 2015 року позов ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 23.02.2008 виконкомом Малятинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, актовий запис № 2 - розірвано.

Сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено проживати із батьком ОСОБА_1 .

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 присвоєне прізвище « ОСОБА_4 ».

Рішення суду набрало законної сили 27 квітня 2015 року.

В березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Снятинського районного суду Івано-Франківської області з заявою про роз`яснення судового рішення від 15 квітня 2015 року у справі № 351/320/15-ц.

У своїй заяві ОСОБА_1 просив суд роз`яснити йому рішення, а саме: чи є залишення сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживати із батьком ОСОБА_1 за своєю правовою природою залишенням дитини після розірвання шлюбу на самостійному вихованні та утриманні батька?

Ухвалою Снятинського районного суду від 20 березня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає ухвала суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неправильно встановлені обставини, що мають значення для справи.

Зазначає, що між батьками був відсутній спір щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, оскільки в судовому засіданні було встановлено вимоги позивачки матері про розірвання шлюбу та передачу сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батькові на проживання та виховання. Суд на підставі ст. 160 СК України залишив дитину проживати з батьком ОСОБА_1 .

Вважає, що судом першої інстанції не було застосовано норми матеріального права, а саме норми Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, Сімейного кодексу України та Декларації прав дитини,проголошених Генеральною Асамблеєю Організації об`єднаних націй 20 листопада 1969 року.

Для заявника залишається актуальним питання роз`яснення рішення Снятинського районного суду від 15 квітня 2015 року по справі №351/320/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини в резолютивній частині, а саме: термін «проживання з батьком», зазначений в третьому абзаці резолютивної частини вказаного рішення, включає в себе «самостійне виховання дитини батьком».

При цьому вважає, що не просив суд першої інстанції шляхом роз`яснення судового рішення внести зміни до рішення або внести до нього нові дані, торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду.

Зазначає, що з часу ухвалення рішення по даний час, син ОСОБА_3 фактично постійно проживає із заявником та перебуває повністю на його утриманні. Місцезнаходження його матері не відоме.

Просить скасувати ухвалу суду та прийняти нову ухвалу, якою задоволити заяву про роз`яснення судового рішення.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали заяви про розгляд справи без їх участі, вимоги апеляційної скарги підтримали в повному обсязі та просили її задоволити.

Зважаючи на те, що учасники справи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, колегія суддів приходить до висновку, що їх неявка, відповідно до положень ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідає.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволення заяви, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду першої інстанції є зрозумілим і не має недоліків, а його резолютивна частина викладена якісно і зрозуміло та відповідає позовним вимогам, які розглядались судом по суті, тому підстави для роз`яснення, уточнення або більш ясного викладу дійсного змісту рішення відсутні.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

У частині другій наведеної норми передбачено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Як свідчить тлумачення частин першої та другої статті 271 ЦПК України роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно є незрозумілим, і це ускладнює його реалізацію. При здійсненні роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

При цьому не підлягають роз`ясненню судові рішення, ухвалені судом у межах наданих йому повноважень з процесуальних питань, які вказують на вчинення тієї чи іншої процесуальної дії.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 904/2526/18 (провадження № 12-272гс18) зазначено, що «роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акту, який полягає в усунення неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушуються питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення. Частиною другою статті 245 ГПК України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання».

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року у справі № 233/3676/19 (провадження № 14-65цс20) вказано, що «необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення».

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Отже, приводом для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Отже, роз`ясненню підлягають лише ті судові рішення, які набрали законної сили та які підлягають виконанню у випадку, якщо вони не виконані або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

В резолютивній частині рішення Снятинського районного суду від 15 квітня 2015 року чітко зазначено про те, що сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено проживати з батьком ОСОБА_1 , що виключає будь-які труднощі при виконанні судового рішення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно зазначив, що резолютивна частина судового рішення, яке просив роз`яснити заявник, є чіткою і зрозумілою та не передбачає подвійного тлумачення.

Вимоги заяви про роз`яснення судового рішення від 15 квітня 2015 року ОСОБА_1 зводяться до вирішення питання про залишення дитини після розірвання шлюбу на самостійному вихованні та утриманні батька, що виходить за межі розгляду судом питання про роз`яснення рішення суду.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 у роз`ясненні рішення, яке є зрозумілим, не містить неоднакового тлумачення висновків суду та не перешкоджає його належному виконанню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, оскільки переважно дублюють вимоги його заяви та зводяться до незгоди з оскаржуваною ухвалою.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права, то підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Снятинського районного суду від 20 березня 2023 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

О.О. Томин