СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-о/759/1676/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Єросова І.Ю. розглянувши в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) про встановлення факту, який має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 р. адвокат Бондар А.В., який представляє інтереси позивача, звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеною заявою у якій просить встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 03 жовтня 1986 року по 25 січня 1993 року працювала в магазині №12 Райгастрономпорту Радянського району м.Києва Акціонерного товариства «Перемога», а також факт того, що ОСОБА_1 в період з 17 жовтня 2001 року по 29 жовтня 2003 року працювала в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Фірма Браво».

Ознайомившись із заявою та доданими до неї копіями документів, суд доходить наступного висновку.

При зверненні до суду заявник ОСОБА_1 просить встановити факт того, що вона в період з 03 жовтня 1986 року по 25 січня 1993 року працювала в магазині №12 Райгастрономпорту Радянського району м.Києва Акціонерного товариства «Перемога», а також факт того, що ОСОБА_1 в період з 17 жовтня 2001 року по 29 жовтня 2003 року працювала в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Фірма Браво».

Також заявник вказала, що встановлення цього факту їй потрібно для зарахування стажу роботи та нарахування пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 1, 3 постанови від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У тому разі, коли буде виявлено, що з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження у справі, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення та доданих до неї документів у цій справі вбачається спір про право.

Так, встановлення факту трудових відносин необхідно заявнику з метою підтвердження страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком.

Верховний Суд у постанові у справі N 347/576/18 від 10.06.2020 надав роз`яснення, що встановлення факту наявності трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 637 від 12.08.93 року.

Відповідно до пункту 3 Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У судовому порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.

Верховний Суд вказав, що встановлення факту наявності трудового стажу для призначення пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України під час прийняття рішення про призначення пенсії, а рішення вказаного органу щодо її призначення підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.

Заяви про встановлення фактів трудового стажу не можуть розглядатися у порядку цивільного судочинства. Відмова відповідного органу ПФ у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду.

Такий висновок також узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 04.09.2019 у справі N 198/623/18 та від 10.06.2020 у справі N 347/576/18.

Системний аналіз наведеного свідчить про те, що заявлені заявником вимоги не можуть характеризуватися як безспірні, оскільки законом передбачено інший порядок їх розгляду, зокрема у порядку позовного провадження.

Окрім того, суд звертає увагу, що заявниця вже зверталась з аналогічними вимогами до Святошинського районного суду м.Києва (справа ун.№759/22115/23), за результатами чого судом постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення та роз`яснено порядок захисту свого права шляхом звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Таким чином, у відкритті провадження у справі за заявою слід відмовити в зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства і в зв`язку з тим, що в даних правовідносинах існує спір про право.

Одночасно заявнику роз`яснюється те, що вона має право подати до суду позов на загальних підставах для захисту своїх порушених або оспорюваних прав у порядку та у спосіб, що передбачені ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 260, ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) про встановлення факту, який має юридичне значення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: І.Ю. Єросова