Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/176/23
Провадження № 2/542/116/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2023 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Шарової-Айдаєвої О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Якуби М.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

07 лютого 2023 року ОСОБА_1 (надалі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Новосанжарського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_4 (надалі також відповідач, ОСОБА_4 ) про стягнення з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його користь матеріальної шкоди в сумі 6000 грн та моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Ухвалою суду від 09 лютого 2023 року позовна заява залишена без руху, позивачу встановлений строк для усунення недоліків позовної заяви (а.с. 10-11).

20 лютого 2023 року позивач усунув недоліки позовної заяви, надав до суду квитанцію про сплату судового збору, та у наданій до суду заяві просив залишити без розгляду вимогу про витребування із архіву суду матеріалів кримінальної справи (а.с. 14).

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28 лютого 2023 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 19-20).

15 березня 2023 року позивач подав до суду заяву та доповнення до позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (а.с.32), відповідно до якої уточнив зазначену в позовній заяві дату квитанції про сплату вартості правничих послуг адвоката Чолана М.В., а саме: зазначив дату як 02 березня 2023 року, а також суму оплаченого представнику позивача гонорару - 3500 грн. В прохальній частині відповідної заяви просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду, спричинену позивачу вчиненим злочином, в сумі 3000 грн, та моральну шкоду, спричинену вчиненим злочином, в сумі 5000 грн, а також судові витрати на правничу допомогу в сумі 3500 грн й сплачений ним судовий збір за вимогою про стягнення моральної шкоди в сумі 1073 грн 60 коп.

10 квітня 2023 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про залишення без розгляду позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди в сумі 3000 грн (а.с. 52).

Аргументи учасників справи

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що в провадженні Новосанжарського районного суду Полтавської області перебувало кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України.

Вироком Новосанжарського районного суду від 02 листопада 2021 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, призначено покарання у вигляді штрафу.

Позивач акцентував увагу на тому, що під час розгляду відповідного кримінального провадження цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Поряд з цим, під час судового розгляду кримінальної справи ОСОБА_1 до участі залучався адвокат Чолан М.В. для надання правничої допомоги. Витрати на правову допомогу, надану адвокатом у кримінальному провадженні Чоланом М.В., склали 3000 грн.

Вважаючи оплату послуг адвоката в кримінальному провадженні матеріальною шкодою, завданою потерпілому від кримінального правопорушення, позивачу ОСОБА_1 , останній звернувся до суду із позовом про її відшкодування.

Також, позивач просив стягнути з особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, спричинену їй моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

ОСОБА_1 зазначено, що протиправними діями ОСОБА_4 йому заподіяна моральна шкода, яка виразилась в спричиненні моральних страждань. Вказано, що внаслідок нанесення позивачу тілесних ушкоджень, він переніс не тільки фізичний біль, але й емоційні страждання. Це зруйнувало його нормальне життя, стосунки на роботі та з друзями, він тривалий час продовжував вживати ліки, перебував на лікуванні у лікарні.

Також позивач зазначив, що попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат складає 3000 грн витрат на правничу допомогу.

У прохальній частині позовної заяви ОСОБА_1 просив витребувати з архіву Новосанжарського районного суду кримінальну справу № 542/1253/20.

У наданій до суду заяві від 20 лютого 2023 року вимогу щодо витребування з архіву зазначених матеріалів кримінальної справи просив залишити без розгляду (а.с. 14).

15 березня 2023 року позивач подав до суду заяву та доповнення до позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (а.с. 32), відповідно до якою уточнив зазначену в позовній заяві дату квитанції про сплату вартості правничих послуг адвоката Чолана М.В., а саме: зазначив дату як 02 березня 2023 року, а також суму оплаченого представнику позивача гонорару - 3500 грн. В прохальній частині відповідної заяви просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду, спричинену вчиненим стосовно позивача злочином, в сумі 3000 грн, та моральну шкоду, спричинену вчиненим злочином, в сумі 5000 грн, а також судові витрати на правничу допомогу в сумі 3500 грн й сплачений ним судовий збір за вимогою про стягнення моральної шкоди в сумі 1073 грн 60 коп.

17 березня 2023 року від відповідача ОСОБА_4 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в прохальній частині якого відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог та покласти витрати, пов`язані з розглядом справи, на позивача (а.с. 37-39).

Мотивуючи свої заперечення проти позовних вимог, ОСОБА_4 вказав, що на підтвердження позовної вимоги про відшкодування майнової шкоди, позивач не надав жодного доказу, який би підтвердив понесені позивачем витрати.

Акцентовано увагу на тому, що оскільки пред`явлені в межах цієї справи витрати на правову допомогу у сумі 3000 грн понесені позивачем по кримінальному провадженню як потерпілим, то підстави для стягнення таких витрат в межах розгляду цивільної справи відсутні, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Вказано на суперечності викладених у позові обставин з обставинами вчинення кримінального правопорушення.

Так, у позові викладені обставини перебування позивача на стаціонарному лікуванні у 2018 року, в той час як події кримінального правопорушення мали місце 26 вересня 2020 року.

Щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн відповідачем зазначено, що позивачем не наведено переконливих пояснень про те, які саме втрати немайнового характеру поніс потерпілий в результаті неправомірних дій ОСОБА_4 , в чому конкретно полягає моральна шкода та за якими критеріями було визначено суму відшкодування.

10 квітня 2023 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про залишення без розгляду позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди в сумі 3000 грн (а.с. 52).

Правом подати відповідь на відзив позивач не скористався.

Позивач та його представник в судовому засіданні 25 травня 2023 року підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві, просили позов задовольнити в повному обсязі. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представник позивача надав до суду акт виконаних робіт від 25 травня 2023 року (а.с. 70).

Відповідач в судове засідання не з`явився про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення судового засідання не надсилав.

10 квітня 2023 року відповідачем до суду подана заява про проведення розгляду справи за його відсутності, в якій він проти задоволення позову заперечував у повному обсязі (а.с. 51).

Представник відповідача у судовому засіданні 25 травня 2023 року проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Також представником відповідача подані до суду документи на підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу: акт приймання-передачі до договору № 14-03/2023 від 14 березня 2023 року, квитанції про оплату послуг адвоката № 11 від 17 березня 2023 року, № 19 від 10 квітня 2023 року, № 23 від 25 травня 2023 року (а.с. 71-74).

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за даної явки.

Суд, заслухавши пояснення позивача і його представника, пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом

На розгляді Новосанжарського районного суду Полтавської області перебували матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000072 від 26.09.2020, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України. Потерпілою особою від зазначеного кримінального правопорушення визнаний ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02 листопада 2021 року у справі № 542/1253/20 (провадження № 1-кп/542/2/21) за наслідками розгляду вказаного кримінального провадження, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, призначено покарання у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складало 1360 грн. Вирок суду набрав законної сили 03 грудня 2021 року.

За змістом відповідного вироку встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 125 КК України, тобто нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_1 .

Зі змісту вироку суду встановлено, що кримінальне правопорушення, вчинене відповідачем, виразилось, зокрема, в тому, що 26.09.2020 близько 16 год. 30 хв. у с. Стовбина Долина Новосанжарського району Полтавської області між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 виникла словесна сварка, в ході якої у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 .

Реалізуючи свій злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, ОСОБА_4 наніс один удар кулаком правої руки в область лівого ока ОСОБА_1 , після чого наніс чотири удари кулаком правої руки в область обличчя та один удар кулаком правої руки в область правого плеча ОСОБА_1 , чим спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_1 , у вигляді гематоми в навколоочній області справа, забію м`яких тканин в проекції правої скроневої області, забію м`яких тканин в області проекції гілки нижньої щелепи справа, забію м`яких тканин в області верхньої третини правого плеча по зовнішній поверхні, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №141 від 07.10.2020 утворились в результаті дій тупих предметів, яким могла бути кисть руки людини, зжата в кулак, нога у взутті, чи схожий за характеристикою предмет, які діяли у вищевказані області не менше чотирьох разів, могли утворитись в строк і при обставинах, вказаних вище, і у своїй сукупності за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Зі змісту вироку встановлено, що ОСОБА_4 вину у вчиненому правопорушенні визнав частково.

Оскільки внаслідок вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, позивач переніс не тільки значний фізичних біль, але й емоційні страждання, а також в наслідок кримінального правопорушення було тимчасово зруйновано його нормальне життя, стосунки на роботі та з друзями, й ще тривалий час він продовжував лікуватись, ОСОБА_1 звернувся до суду із відповідним позовом про стягнення з відповідача завданої моральної шкоди, яка оцінена ним у сумі 5000 грн.

Поряд з цим позовну вимогу про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у наданій до суду заяві ОСОБА_1 просив залишити без розгляду (а.с. 52).

Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного.

Норми права, які підлягають застосуванню

Згідно зі статтею 2 Цивільного процесуального кодексу України (надалі також ЦПК України) завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (надалі також ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною 1 та частиною 2 статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частини 3 статті 23 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Законом не визначено єдиного розміру грошового відшкодування моральної шкоди у випадку відшкодування потерпілій особі моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

Пунктом 3 Постанови Пленум Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4 (далі - Постанова) встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4, 5 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з пунктом 9 Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Отже, відповідно до роз`яснень, викладених в пунктах 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», особа має право на відшкодування моральної шкоди лише у випадках прямо передбачених законодавством. Умовами для покладення на особу відповідальності за шкоду, заподіяну іншій особі, є протиправна дія чи бездіяльність, наявність шкоди, причинний зв`язок між дією (бездіяльністю) і негативними наслідками та вина заподіювана.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Положеннями статей 77-80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Висновки щодо правозастосування

Надаючи оцінку викладеним обставинам з урахуванням зазначених норм чинного законодавства, суд виходить з наступного.

Виходячи з наведеного вище, завдана моральна шкода може бути відшкодована за наявності таких умов, як: наявна шкода заподіяна ОСОБА_1 ; протиправна поведінка ОСОБА_4 ; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду.

Судом встановлено, що вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02 листопада 2021 року, який набрав законної сили 03 грудня 2021 року, відповідача ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, а саме: у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про наявність протиправної та винної поведінки відповідача по відношенню до позивача.

Щодо спричинення моральної шкоди позивачу, суд зазначає наступне.

Позивач зазначав, що вчинене відносно нього правопорушення спричинило йому моральну шкоду, яка полягала в фізичному болю та емоційних стражданнях, пов`язаних з тим, що тимчасово було зруйноване його нормальне життя, стосунки на роботі та з друзями, та ще тривалий час він після виписки з лікарні продовжував лікуватись вдома та вживати ліки.

Надаючи оцінку вказаним аргументам позивача, суд зазначає, що на підтвердження тієї обставини, що позивач перебував на лікуванні в лікарні і після виписки з лікарні він продовжував лікуватись, ОСОБА_1 жодного підтверджуючого доказу не надав. До позовної заяви не надано ані амбулаторної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 , з якої б вбачалась госпіталізація його у лікарню, ані жодних рецептів щодо прописаних ліків та необхідності їх тривалого вживання.

Поряд з цим, достовірно судом встановлено і це вбачається з вироку суду у справі № 542/1253/20, що позивачу в наслідок протиправних дій відповідача спричинені тілесні ушкодження у вигляді гематоми в навколоочній області справа, забію м`яких тканин в проекції правої скроневої області, забію м`яких тканин в області проекції гілки нижньої щелепи справа, забію м`яких тканин в області верхньої третини правого плеча по зовнішній поверхні, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №141 від 07.10.2020 утворились в результаті дій тупих предметів, яким могла бути кисть руки людини, зжата в кулак, нога у взутті, чи схожий за характеристикою предмет, які діяли у вищевказані області не менше чотирьох разів, могли утворитись в строк і при обставинах, вказаних вище, і у своїй сукупності за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Отже, необхідно зазначити, що доведеним є спричинення відповідачем ОСОБА_1 фізичного болю та страждань внаслідок ушкодження здоров`я у зв`язку з нанесенням легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Тілесні ушкодження були завдані ОСОБА_4 здебільшого в область голови, зокрема: удари прийшлись в область обличчя потерпілого, що спричинило гематоми в навколоочній зоні справа.

Суд зазначає, що у зв`язку з тим, що на обличчі потерпілого утворились гематоми, позивач, дійсно, тимчасово міг змінити звичайний образ життя, у зв`язку з небажанням з`являтись у суспільстві та через дискомфорт під час появи в суспільстві з огляду на його зовнішній вигляд.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує, що внаслідок нанесених ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, позивач зазнав фізичного болю та страждань, які також викликали появу негативних переживань. Однак, суд зазначає, що такі моральні страждання ОСОБА_4 не були та не повинні бути значними, оскільки відомостей про госпіталізацію потерпілої особи в лікарню, проведення довготривалого лікування, матеріали справи не містять.

Керуючись приписами статей 23 ЦК України, враховуючи характер порушень прав позивача, суд прийшов до висновку про розумність та доцільність стягнення з відповідача компенсації за завдану моральну шкоду ОСОБА_1 в сумі 3000 грн.

Отже, позов про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, підлягає частковому задоволенню.

Надаючи оцінку заяві позивача про залишення без розгляду позовної вимоги про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 3 статті 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовну вимогу про стягнення матеріальної шкоди в сумі 3000 грн, завданої кримінальним правопорушенням, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 257 ЦПК України необхідно залишити без розгляду, оскільки позивач надав суду відповідну заяву.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди у сумі 1073 грн 60 коп.

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги задоволені на 60% з розрахунку: 3000 грн 00 коп. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 5000 грн 00 коп. (сума заявлених позовних вимог) = 60 % (відсоток задоволених позовних вимог).

Сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 644 грн 16 коп. із розрахунку: 1073 грн 60 коп. (сума сплаченого судового збору) х 60 % (відсоток задоволених позовних вимог).

Надаючи оцінку вимогам позивача та відповідача про стягнення зі сторін відповідно витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвокатів у справі, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу надано: копію ордера на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Чоланом М.В. серії ВІ № 1112798 віл 12.03.2023 (а.с. 27), витяг з угоди на представництво інтересів у цивільній справі № 13 від 12 березня 2023 року (а.с. 25), акт виконаних робіт від 25 травня 2023 року (а.с. 70).

На підтвердження факту оплати гонорару адвокату в обумовленій сумі в розмір 3500 грн, надана квитанція № 13 від 12 березня 2023 року на суму 3500 грн, підписана адвокатом (а.с. 26).

З огляду на те, що відповідні витрати позивача на правничу допомогу адвоката в сумі 3500 грн підтверджені належними документами, враховуючи, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 2100 грн, з розрахунку: 3500 грн 60 коп. (сума сплаченого гонорару адвокату) х 60 % (відсоток задоволених позовних вимог).

Відповідачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу надано: копію ордера на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_4 адвокатом Щербак Т.О. серії ВІ № 1133574 віл 16.03.2023 (а.с. 40), акт приймання-передачі від 25 травня 2023 року до договору № 14-03/2023 від 14.03.2023, відповідно до якого консультація адвоката коштувала 1000 грн, відзив на позовну заяву 4000 грн, участь в якості представника в судовому засіданні 2000 грн (а.с. 71).

Поряд з цим, самого договору № 14-03/2023 від 14.03.2023 або витягу з договору відповідачем та його представником до суду надано не було.

На підтвердження факту оплати послуг адвоката, останнім до суду надані квитанції про оплату послуг адвоката № 11 від 17 березня 2023 року, № 19 від 10 квітня 2023 року, № 23 від 25 травня 2023 року на загальну суму 7000 грн (а.с. 72-74).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення Европейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

З урахуванням вищенаведеного, а також положень статті 11 ЦПК України, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд приходить до висновку про те, що обсяг наданої адвокатом Щербак Т.О. правничої допомоги, є неспівмірним з вартістю послуг, оплачених відповідачем.

Суд зазначає, що сума позовних вимог за позовом в тому вигляді, в якому він подавався до суду, складала 12000 грн разом із правничою допомогою у цій справі, після уточнення позовних вимог позивач відокремив суму моральної шкоди в розмірі 5000 грн, суму матеріальної шкоди в розмірі 3000 грн, та суму гонорару адвоката в розмірі 3500 грн. В той час як адвокатом відповідача надано послуг на 7000 грн, що не відповідає рівню складності даної справи, та є непропорційним із сумою заявлених позовних вимог.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру правової допомоги адвоката Щербак Т.О. до 4000 грн 00 коп.

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 1600 грн, з розрахунку: 4000 грн (сума зменшеної правової допомоги) х 40 % (відсоток відмовлених позовних вимог).

На підставі викладеного, керуючись статтями 259, 263-265, 268 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_2 , 3000 грн 00 коп. (три тисячі гривень) моральної шкоди.

У задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в іншій частині - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_2 , судовий збір в розмірі 644 грн 16 коп. (шістсот сорок чотири гривні шістнадцять копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_2 , понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 2100 грн (дві тисячі сто гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 , понесені ним витрати на правничу допомогу в сумі 1600 грн (одна тисяча шістсот гривень).

Позовну вимогу ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_4 матеріальної шкоди в сумі 3000 грн залишити без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ;

представник позивача: адвокат Чолан Михайло Васильович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 354 від 11 листопада 2002 року;

відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ;

представник відповідача: адвокат Шербак Тетяна Олександрівна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1574 від 04 жовтня 2016 року.

Повний текст рішення складений 01 червня 2023 року.

Суддя О.О. Шарова-Айдаєва