Справа № 308/1723/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01 грудня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - Бенца К.К.

при секретарі Майор Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та як законний представник в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Червонівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, Управління Держгеокадастру в Ужгородському районі Закарпатської області, треті особи, без самостійних вимог: ОСОБА_4 , Служби у справах дітей Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області про визнання незаконним, протиправним та недійсним рішення Червонівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 22.03.2006 року, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та як законний представник в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Червонівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, Управління Держгеокадастру в Ужгородському районі Закарпатської області, треті особи, без самостійних вимог: ОСОБА_4 , Служби у справах дітей Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області про визнання незаконним, протиправним та недійсним рішення Червонівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 22.03.2006 року, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Мотивуючі позовні вимоги представник позивача вказує на те, що що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5 . Згідно заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Дудись В.Н. 19.01.2007 року, зареєстрованого у реєстрі за №210 позивачка ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є спадкоємцями належного спадкодавцеві ОСОБА_5 майна житлового будинку АДРЕСА_1 .

Позивачка зазначає, що 05.11.2015 року ОСОБА_1 звернулась до Червонівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області з заявою про отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення для передачі у приватну власність земельної ділянки, на якій знаходиться успадкована нею частина будинку. Жодної відповіді на звернення нею не отримано. На повторне звернення до Червонівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області нею було отримано відповідь - лист №64/02-23 від 08.04.2016 року, яким ОСОБА_1 було повідомлена, що на земельну ділянку вже виготовлений державний акт.

Позивачка вказує, що в подальшому дізналась про факт, що рішенням 24 сесії 4 скликання Червонівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 22.03.2006 року ОСОБА_4 передано у власність земельну ділянку в АДРЕСА_1 загальною площею 0,2494 га для обслуговування житлового будинку. На підставі означеного рішення Червонівської сільської ради виготовлений державний акт серії ЗК №040704 від 29.06.2008 року.

Позивачка вважає, що рішення 24 сесії 4 скликання Червонівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 22.03.2006 року та державний акт серії ЗК №040704 є незаконними, протиправними та підлягають скасуванню з огляду на те, що в силу приписів статей 118, 121, 152, 145, 155 Земельного кодексу України, ст. 328, 334 та 1225 Цивільного кодексу України до неї мало перейти право власності на земельну ділянку на який розташований успадкований нею та її дітьми будинок, так як до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Позивач вказує на те, що Червонівська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області була обізнаною про обмеження щодо виділення земельної ділянки під забудову та подальшу передачу передачу у приватну власність ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 , оскільки такка земельна ділянка фактично повинна була бути законсервованою із часу надання дозволу для будівництва житлового будинку її батькові , а відповідно на цій земельній ділянці вже був побудований та зареєстрований будинок , що належав на праві власності ОСОБА_5 .

Позивач вказала , що про факт порушення законних прав та інтересів дізналась 12.04.2016 року.

На підставі викладеного, позивач просить суд: поновити пропущені строки; визнати незаконним, протиправним та недійсним рішення Червонівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 22.03.2006 року 24 сесії 4 скликання "Про виділення земельних ділянок під забудову та передачу їх у приватну власність" в частині надання земельної ділянки у приватну власність розміром 0,2494 га за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд гр. ОСОБА_4 ; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗК №040704 від 29.06.2008 року, виданий на підставі рішення Червонівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 22.03.2006 року шляхом його скасування.

Відповідач Червонівська сільська рада подала до суду заперечення проти позову в якому вказала на його безпідставність та просила відмовити в його задоволенні. Вказує на те, що нормами ЗК УКраїни , діючии на момент виникнення спірних правовідносин , автоматичний перехід права власності на земельну ділянку до власника розміщених на такій земельній ділянці будівель і споруд не передбачався.

Ухвалою суду від 24.04.2023 року замінено відповідача у справі з Червонівської сільської ради на належного відповідача Чопську міську раду та неналежного відповідача Управління Держгеокадастру в Ужгородському районі Закарпатської області на належного відповідача Головне Управління Держгеокадастру в Закарпатській області.

Позиція сторін справи:

Позивач в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву якою просить розглядати дану справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить їх задовольнити.

Відповідач Чопська міська рада повторно не забезпечила явку представника в судове засідання, про причини неявки суд не повідомлено.

Представник Відповідача - головного Управління Держгеокадастру в Закарпатській області повторно не забезпечила явку представника в судове засідання, про причини неявки суд не повідомлено. На адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивовано кількістю судових справ у яких управління є стороною спору і у зв`язку з цим, фактичною неможливість ознайомитись з матеріалами справи та поданню до суду відповідної правової позиції.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Надіслав до суду заперечення проти позову в якому зазначив, що з самого народження проживав з батьками в будинку АДРЕСА_1 . Поряд з цим, 27.04.2006 року його батько ОСОБА_4 просив Червонівську сільську раду оформити документи для приватизації ОСОБА_4 як співвласником житлового будинку, земельну ділянку в АДРЕСА_1 . 29.06.2006 року йому видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2494 га за адресою АДРЕСА_1 .

У запереченні на позов ОСОБА_4 посилається на акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 23.01.2012 року складений Управлінням Держкомзему в Ужгородському районі, за яким порушень вимог земельного законодавства при оформленні права власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1 не виявлено.

Окремо зазначає, що сам спадкодавець ОСОБА_4 за своє життя ніколи не оскаржував і не ставив під сумнів питання набуття права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку та виготовлення оскаржуваного державного акту.

Також ОСОБА_4 вказує, що права позивачки не порушені, так як на момент прийняття оскаржуваного рішення та виготовлення державного акту про право власності на земельну ділянку позивачка не мала жодного юридичного відношення до будинку та земельної ділянки на якій він розташований. Право власності позивачки та її дітей на 3/6 будинку виникло після відкриття спадщини за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . Звернув увагу на те, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Представник третьої особи Ужгородської районної ради як органу опіки і піклування для захисту прав і законних інтересів дітей, в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Надіслав до суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи відповідно до ч. 4 ст. 10 Цивільно- процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Зважаючи на викладене, суд розглянув справу у відсутності відповідачів, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, докази поважності причин неявки не надали, мали можливість подати відзив на позовну заяву, проте не скористалися наданими їм процессуальними правами.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дана справа перебувала у провадженні судді Ужгородського міськрайонного суду Монич О.В.

Заяви, клопотання сторін:

25.04.2019 позивачем подано до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача.

08.07.2019 представником Управління Держгеокадастру в Ужгородському районі Закарпатської області подано до суду заяву щодо належної сторони у справі;

23.08.2019 позивачем подано до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача.

04.11.2019 позивачем подано до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача.

21.01.2020 позивачем подано до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача.

28.01.2020 представником позивача подано до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та представника.

31.01.2020 представником третьої особи Ужгородської районної ради як органу опіки і піклування подано до суду клопотання про розгляд справи без їх участі.

28.02.2020 позивачем подано до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача.

16.03.2020 представником ОСОБА_4 подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

13.05.2020 позивачем подано до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача.

14.06.2020 позивачем подано до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача.

26.06.2020 представником третьої особи Ужгородської районної ради як органу опіки і піклування подано до суду клопотання про розгляд справи без їх участі.

16.10.2020 представником третьої особи Ужгородської районної ради як органу опіки і піклування подано до суду клопотання про розгляд справи без їх участі.

18.01.2021 позивачем подано до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача.

20.04.2021 позивачем подано до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача.

20.04.2021 представником третьої особи Ужгородської районної ради як органу опіки і піклування подано до суду клопотання про розгляд справи без їх участі.

24.04.2023 представником позивача подано до суду клопотання про заміну відповідачів на належних

08.09.2023 представником відповідача Головне Управління Держгеокадастру в Закарпатській області подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи;

30.11.2023 представником третьої особи Ужгородської районної ради як органу опіки і піклування подано до суду клопотання про розгляд справи без їх участі.

В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії:

Ухвалою суду від 24.04.2023 року замінено відповідача у справі з Червонівської сільської ради на належного відповідача Чопську міську раду та неналежного відповідача Управління Держгеокадастру в Ужгородському районі Закарпатської області на належного відповідача Головне Управління Держгеокадастру в Закарпатській області.

Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги, правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, перевіривши їх доводи наявними в справі доказами, надавши їм правову оцінку, суд приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Згідно ст.79 ЦПК (достовірність доказів) достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст.80 ЦПК (достатність доказів) - достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 ст. 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджене порушення було обгрунтованим.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-186гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18) та від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).

Захисту у суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

У Рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 надано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес" як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто інтерес особи має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного рішення Конституційного Суду України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

Як вбачається зі змісту Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.08.2014 року, ОСОБА_5 був власником будинку з належними до нього надвірними спорудами в АДРЕСА_1 . Право власності, як встановлено приватним державним нотаріусом підтверджувалось на підставі дублікату Свідоцтва про право властності на нерухоме майно, виданого Червонівською сільською радою 08.02.2005 року на підставі рішення Виконкому Ужгородської районної ради від 14.02.1990 року №26, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7093950 від 25.04.2005 року, зареєстрованого в Ужгородському районному державному підприємстві технічної інвентаризації за реєстраційним номером 1449844, номер запису 148, в книзі 1.

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.08.2014 року,спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_4 є донька ОСОБА_1 , онук ОСОБА_6 , онук - ОСОБА_2 в рівній долі по 1/3 частині кожен. Спадщина, на яку у вказаній частці видано це свідоцтво складаєтьчя з частки житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами в АДРЕСА_1 ( а.с.14, Т.1)

Як встановлено судом, ОСОБА_4 , як одноосібний власник житлового будинку звернувся 27.04.2006 року до Червонівської сільської ради з заявою в якій просив оформити документи для приватизації присадибної ділянки землі ( АДРЕСА_1 ) на його сина ОСОБА_7 . ( а.с. 96 Т.1)

Як встановлено судом, рішенням 24 сесії 4 скликання Червонівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 22.03.2006 року гр. ОСОБА_4 надано земельну ділянку у приватну власність в АДРЕСА_1 площею 0,25 га ( а.с. 59 Т.1)

31.05.2006 року за вихідним №1117/02-27 Ужгородським районним відділом земельних ресурсів надано висновок, за яким Ужгородським районним відділом земельних ресурсів розглянуто технічні матеріали на посвідчення права власності на земельну ділянку площею 0,2494 га громадянину ОСОБА_4 Ужгородським районним відділом земельних ресурсів не виявлено обмежень чи обтяжень стосовно даної земельної ділянки і відділ земельних ресурсів не заперечує проти виготовлення державного акту. ( а.с. 61,Т.1)

Висновком Відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Ужгородської РДА №802 від 15.06.2006 року не виявлено обмежень та погоджено виготовлення державного акту на землю гр. ОСОБА_4 ( а.с. 62,Т.1)

ОСОБА_4 з урахуванням отриманих дозвільних документів виготовлено технічно документацію із землеустрою та виготовлений державний акт серії ЗК №040704 який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів за №-006 від 29.06.2006 року.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер.

Після смерті ОСОБА_4 в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя частку будинку АДРЕСА_1 отримала його дружина ОСОБА_8 .

Як встановлено судом, державним нотаріусом Ужгородської районної державної нотаріальної контори Мешко Т.М. 11.03.2014 року видано ОСОБА_8 свідоцтво про право власності на частку у праві спільної сумісної власності на майно набуте подружжям за час шлюбу , а саме на частку житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами в АДРЕСА_1 , належного померлому ОСОБА_4 на підставі дублікату Свідоцтва про право властності на нерухоме майно, виданого Червонівською сільською радою 08.02.2005 року на підставі рішення Виконкому Ужгородської районної ради від 14.02.1990 року №26, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7093950 від 25.04.2005 року, зареєстрованого в Ужгородському районному державному підприємстві технічної інвентаризації за реєстраційним номером 1449844, номер запису 148, в книзі 1.( а.с.22 Т.1)

Іншу частку майна на підставі заповіту посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Дудись В.Н. від 19.01.2007 року, зареєстрованого у реєстрі за №210 успадкували його донька ОСОБА_1 та онуки ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Означені факти підтверджуються інформаційною довідкою №61401761 від 14.06.2016 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: будинку АДРЕСА_1 . ( а.с. 19- 21, Т.1)

Як встановлено судом, 05.11.2015 року, отримавши право власності на 1/6 частку нерухомого майна Позивачка звернулась до Червонівської сільської ради з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка розташована під нерухомістю, частину якої вона успадкувала, для передачі їй безоплатно у приватну власність. ( а.с. 24-25, Т.1)

У відповідь на заяву позивача Червонівською сільською радою надано лист №64/02-23 від 08.04.2016 року зі змісту якої вбачається, що на вказану ОСОБА_1 земельну ділянку вже виготовлено державний акт. ( а.с. 26, Т.1)

Для правильного вирішення даної справи суду слід дослідити питання чи існує порушене право Позивачки ОСОБА_1 , як спадкоємиці майна за померлим ОСОБА_4 щодо переходу права власності на земельну ділянку на якій розміщено будинок частину якого вона успадкувала.

Так, статтею 1216 ЦК України, в редакції що діяла на момент відкриття спадщини, унормовано, що Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. (стаття 1217 ЦК України)

Судом встановлено, що у даній справі спадкові права у позивачки виникли на підставі заповіту.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. (стаття 1233 ЦК України).

Стаття 1236 ЦК України встановлює, що Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав.

Поряд з цим, стаття 1218 ЦК України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи означені норми Закону та матеріали справи вбачається, що ні на день складання ОСОБА_4 заповіту 19.01.2007 року , ні на дені відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 земельна ділянка щодо якої виник спір спадкодавцеві ОСОБА_4 не належала, а тому в силу приписів Цивільного кодексу України не могла входити до складу спадщини.

Окремої уваги заслуговує той факт, що і у самому заповіті відсутнє розпорядження спадкодавця щодо земельної ділянки, так як з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_9 заповідався лише будинок АДРЕСА_1 .

При розгляді даної справи судом не встановлено порушень при виготовленні ОСОБА_4 технічної документації на земельну ділянку, при прийнятті Червонівською сільською радою рішення про передачу у власність такої земельної ділянки ОСОБА_4 чи отриманні державного акту на таку земельну ділянку.

Означене також підтверджується і Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 23.01.2012 року, що виконаний Управлінням держкомзему в Ужгородському районі Закарпатської області на повторну вимогу Ужгородської міжрайонної прокуратури. ( а.с. 98-99)

Доказів зворотнього позивачем не надано.

Поряд з цим, зі змісту позовної заяви і її обґрунтування суд дійшов висновку, що позивачка вважає порушенням свого права у зв`язку з порушенням принципу цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований (слідування юридичної долі земельної ділянки долі нерухомості, що на ній розташована).

Так, за частинами першою, другою статті 120 ЗК України (у редакції, чинній на момент відкриття спадщини) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Аналогічні положення містить стаття 377 ЦК України, відповідно до положень якої до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Окрім того, за нормами статті 263 ЦПК України суд При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У даній справі суд вважає за доцільне застосувати висновки що викладені у постанові Великої Палати Верховного суду від 22.07.2022 року у справі №910/5201/19 де вказано, що за відсутності в попереднього власника належним чином оформлених прав користування земельною ділянкою, на якій розміщено нерухоме майно, положення статей 120 ЗК України, 377 ЦК України в частині переходу прав на земельну ділянку до нового власника в тому ж обсязі застосуванню не підлягають.

Враховуючи той факт, що Спадкодавець ОСОБА_4 на момент смерті не володів спірною земельною ділянкою, і норми статей 120 ЗК України, 377 ЦК України в частині переходу прав на земельну ділянку до Спадвокємців в тому ж обсязі застосуванню не підлягають.

Суд бере до уваги посилання третьої особи ОСОБА_4 стосовно того факту, що з моменту оформлення ним права власності та виготовлення державного акту на земельну ділянку у ОСОБА_4 не було жодних претензій стосовно таких дій, а тому у суду відсутні підстави для сумніву у правомірності дій ОСОБА_4 так як такі вчинялись за згодою та за дорученням ОСОБА_4 .

Посилання позивачки на статті 145 та 152 Земельного Кодексу України суд не приймає до уваги так як такі не є релевантними до даних взаємовідносин.

Так статтею 145 ЗК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено що якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду. Особа, до якої переходить право власності на земельну ділянку і яка не може набути право власності на землю, має право отримати її в оренду.

Норми означеної статті відносяться до виділення земельних ділянок, які не можуть бути передані у приватну власність як то передбачено до прикладу частиною 4 статті 83 ЗК України.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у позивачки відсутнє порушене право, яке є безумовною підставою для звернення до суду, так як на момент відкриття спадщини спірна земельна ділянка не входила до складу спадкового майна і позивачці не заповідалась.

Дані обставини є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення за безпідставністю та не доведеністю по суті, а тому у задоволенні позову слід відмовити з підстав та мотивів викладених вище.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (наприклад, рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD ) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Щодо розподілу судових витрат:

Відповідно до пункту другого частини другої статті 141 ЦПК України, у разі відмови в позові, судові витрати покладаються на позивача.

Виходячи з встановлених вище обставин, суд не знаходить підстав для розподілу судових витрат, оскільки при відмові в задоволенні позовних вимог, відповідно до змісту вимог статті 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 14, 41, 19, 140 Конституції України, статтями 15, 16, 1216, 1236 ЦК України, статтями 120, 145 ЗК України, статтями 3, 4, 76, 80, 81, 82, 141, 258-259, 263-265, 280-284, 350 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та як законний представник в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Чопської міської ради, Головне Управління Держгеокадастру в Закарпатській області, треті особи, без самостійних вимог: ОСОБА_4 , Служби у справах дітей Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області про визнання незаконним, протиправним та недійсним рішення Червонівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 22.03.2006 року, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Закарпатського Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_2 );

Відповідач Чопська міська рада (місце знаходження 89502, Закарпатська обл., м. Чоп, вул. Берег, буд. 2);

Відповідач Головне Управління Держгеокадастру в Закарпатській області (місце знаходження 88000, Закарпатська обл., м.Ужгород, пл.Ш. Петефі, 14);

Третя особа - ОСОБА_4 (місце проживання АДРЕСА_1 );

Третя особа - Служба у справах дітей Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області (місце знаходження м.Ужгород, вул.Загорська, 10, поверх 1);

Дата складання повного тексту судового рішення - 04.12.2023.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца