ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8083/23 Справа № 185/9594/22 Суддя у 1-й інстанції - Зінченко А. С. Суддя у 2-й інстанції - Канурна О. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди (суддя першої інстанції Зінченко А.С.),

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що позивач має 18 років 2 місяці загального страхового стажу, з них 14 років 3 місяці у шкідливих підземних умовах праці на підприємстві за професією гірник очисного забою. На виробничо-структурних підрозділах підприємства ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» позивач працював з повним робочим днем під землею в шкідливих умовах.

02.03.2016 позивача було звільнено з займаної посади відповідачем (роботодавцем) за ч.2 ст.40 КзпП України, у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я.

06.11.2015 року о 18 годині 40 хвилин на підприємстві під час роботи у відповідача із позивачем стався нещасний випадок, в результаті якого він отримав сильні тілесні ушкодження та тривалий час перебував на лікарняному (майже 4 місяці).

11 листопада 2015 року директором ВСП «ШУ Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» затверджений акт № 25 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, що стався 06.11.2015 о 18 годині 40 хвилин та акт Н-5 від 11.06.2015 року № б/н про проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, що стався 06.11.2015 о 18 год. 40 хв.

Як вбачається з копії акту форми Н-1 № 25 від 06.11.2015 року - нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, та стався із позивачем під час виконання посадових обов`язків.

Згідно з довідкою Медико-соціальної експертної комісії, у зв`язку з трудовим каліцтвом позивачу повторно було встановлено 80 % втрати працездатності та другу групу інвалідності.

Внаслідок отриманих ушкоджень здоров`я, що супроводжується значною втратою працездатності в відносно ще молодому віці, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів.

Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах.

На даний час самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію.

Тому позивач просив суд стягнути з відповідача нанесену йому моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я в сумі 234000,00 грн., оскільки саме з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, позивач втратив своє здоров`я, йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, його постійно турбує фізичний біль, погане самопочуття, порушення душевної рівноваги.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2023 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 , 110000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди без відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь держави судовий збір у розмірі 1100,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити оскаржуване рішення, зменшивши розмір стягнутої моральної шкоди до 55000,00 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» посилається на те, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не застосував норми матеріального права, які повинен був застосувати.

Так, апелянт посилається на те, що судом були частково задоволені позовні вимоги позивача, незважаючи на вину ОСОБА_1 згідно Акту про нещасний випадок, грунтуючись лише на доказах, поданих позивачем.

Суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, вважаючи доведеним спричинення позивачу моральної шкоди, провину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв`язок між винними діями відповідача щодо порушенням ним вимог ст. 153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» та настанням у позивача негативних наслідків втрати професійної працездатності. Відповідачем були створені, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, безпечні та нешкідливі умови праці. Сама ж важкість, небезпечність та шкідливість технологічного процесу виробництва на підприємстві відповідача, не є достатньою та самостійною підставою для відповідальності підприємства у вигляді моральної шкоди по професійному захворюванню чи іншому ушкодженню здоров`я працівника при виконанні ним трудових обов`язків. Позивач, укладаючи з відповідачем трудовий договір був повідомлений в порядку, передбаченому ст. 29 КЗпП України про важкі, шкідливі та небезпечні умови праці. Позивач свідомо йшов працювати у шкідливих умовах праці, щорічно проходив періодичний медичний огляд та був обізнаний про стан свого здоров`я.

Апелянт зазначає, що за відсутності у матеріалах справи доказів зміни психічного стану позивача підстави для ствердження про заподіяння йому моральної шкоди відсутні. Встановлення самого ступеню втрати професійної працездатності не підтверджує факту спричинення моральної шкоди.

Так, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про спричинення відповідачем моральної шкоди позивачу. Так, судом не було належним чином досліджено акт огляду потерпілого МСЕК та Індивідуальну програму реабілітації інваліда, в яких спеціалістами МСЕК зазначаються потреби щодо психологічної реабілітації хворого. При цьому, зазначена програма не містить вказівок на необхідність психологічного лікування, а також наявність у позивача психологічних та моральних страждань. Тобто, за відсутності у справі доказів зміни психічного стану позивача, підстави для встановлення судом факту заподіяння моральної шкоди відповідачем відсутні.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 серпня 2023 року цивільна справа витребувана з суду першої інстанції.

22 серпня 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24 серпня 2023 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлогравугілля» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2023 року залишено без руху з підстав несплати судового збору.

04 вересня 2023 року від апелянта надійшло клопотання на усунення недоліків апеляційної скарги разом з квитанцією про сплату судового збору у сумі 1650,00 грн., що відповідає пп. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року відкрито провадження у даній справі та надано сторонам строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Копію ухвали про відкриття провадження сторонам у справі було надіслано супровідним листом від 07 вересня 2023 року засобами поштового зв`язку, а представнику ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на його електронну пошту. Крім того, вказаним супровідним листом позивачу у справі засобами поштового зв`язку було надіслано копію апеляційної скарги.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 вересня 2023 року справу призначено до розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Як передбачено ч. 3 вказаної вище статті, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З позовної заяви вбачається, що ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 234000,00 грн., тому апеляційну скаргу слід розглядати без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається із частини 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_1 , позивач з 04.04.1997 року по 02.03.2016 року працював на різних посадах у різних структурних підрозділах в Приватному акціонерному товаристві «ДТЕК Павлоградвугілля».

02 березня 2016 року позивача звільнено з роботи на підставі п. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи.

11 листопада 2015 року директором ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» Мовчаном В.С. затверджений акт № 25 (форма Н-1) про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, а також акт (форма Н-5) проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, що стався з позивачем 06.11.2015 року о 18:40 год.

За змістом зазначених документів, комісією з розслідування були встановлені обставини нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 06.11.2015, а саме: 06.11.2015 у 2 зміну помічник начальника дільниці з видобутку вугілля № 3 ОСОБА_2 видав наряд ланці працівників в кількості 15 осіб (2-МГВМ, 8-ГРОЗ, 1-ел.сл, 4-ГРП) на комплекс робіт з видобутку вугілля в 1168 лаві. Прийняв наряд і керував роботами у зміні гірничий майстер ОСОБА_3 . МГВМ ОСОБА_1 отримав наряд на виїмку вугілля в 1168 лаві комбайном УКД 200/500.

О 18 годині 40 хв. МГВМ ОСОБА_1 виконував роботи з виїмки вугілля в 1168 лаві очисним комбайном УКД200-500 в районі секції механізованого кріплення КД-90 № 10. Цей район являється небезпечною зоною № l966, де має місце нестійка літологія порід (посилюється гірничий тиск, збільшується приток води та обрушення порід покрівлі). Згідно розроблених заходів для безпеки відробки даної ділянки лави МГВМ наблизившись до зони небезпечної зони повинен зменшити швидкість подачі комбайну до мінімальної. На початку зміни, гірничий майстер ОСОБА_3 при обстеженні 1168 лави, попередив МГВМ ОСОБА_1 , про те що лава знаходиться в небезпечній зоні (зоні зміни літології) і що швидкість комбайну повинна бути мінімальною. Однак не зважаючи вимоги «Паспорту...» та попередження гірничого майстра, ОСОБА_1 продовжив рух комбайну не зменшивши швидкості до мінімальної. У цей момент, сталося обвалення покрівлі вугільного пласта, кусок породи «пісковика» розміром 0,41?0,24?0,1м вилетів з лівого шнека комбайну і вдарив МГВМ ОСОБА_1 по лівій руці та по голові. Потерпілій вимкнув комбайн, та покликав на допомогу ГРОЗ ОСОБА_4 , який виконував роботи по пересувці секції № 16. ОСОБА_4 надав першу допомогу та повідомив гірничого майстра, який знаходився на 1168 збірному штреку, ланкового та гірничого диспетчера, після чого проводили потерпілого в поверхневий пункт охорони здоров`я.

Причиною нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, що стався з ОСОБА_1 , зазначено: порушення технологічного процесу, невиконання вимог інструкції з охорони праці, відповідальним за нещасний випадок є ОСОБА_1 .

Відповідно до первинної довідки Павлоградської МСЕК серії 12 ААА № 016349 від 29.02.2016 позивач оглядався комісією, йому встановлено втрату працездатності у 70%, встановлено другу групу інвалідності, причина інвалідності трудове каліцтво, дата переогляду 01.03.2017.

Відповідно до повторної довідки обласної МСЕК серії 12ААВ № 122724 від 09.07.2021 позивач оглядався комісією, йому встановлено другу групу інвалідності з 01.09.2021 до 01.09.2023, причина інвалідності трудове каліцтво, дата переогляду 10.08.2023.

Відповідно до повторної довідки обласної МСЕК серії 12ААА № 063056 від 09.07.2021 позивач оглядався комісією, йому встановлено втрату працездатності у 80%, встановлено другу групу інвалідності з 01.09.2021, дата переогляду 01.09.2023.

Триваючі проблеми зі здоров`ям, отримані внаслідок трудового каліцтва, періодичні лікування, підтвержуються, також наданими виписками зі історій хвороб позивача.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог саме в такій частині.

З вказаним висновком суду першої інстанції Дніпровський апеляційний суд погоджується.

Доводи апеляційної скарги про відсутність належних та допустимих доказів факту спричинення позивачу моральної шкоди за вини відповідача колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно із ч. 1 ст. 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці.

Частиною 2 вказаної вище статті передбачено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною 1 статті 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці» (із змінами і доповненнями) передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використання засобів колективного та індивідуального захисту, виконанням робіт відповідно до вимог з охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Як вбачається із частини 1 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 1 частини 2 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно з частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 1 частини 2 вищевказаної статті передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції врахував характер, глибину, зазнаваних позивачем душевних страждань, тривалість негативних наслідків, що змінило звичний уклад життя. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховував стан здоров`я позивача, втрату професійної працездатності, інвалідність, вину підприємства в заподіянні шкоди, втрату можливості його трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін життєвих зв`язків, а саме 80% втрати професійної працездатності.

Доводи апеляційної скарги відповідача - Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про те, встановлення ступеню втрати професійної працездатності не підтверджує наявність факту спричинення потерпілому моральної шкоди, є безпідставними, виходячи з наступного.

Пунктом 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004, передбачено, що відповідно до статей 23, 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болі, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року; № 1 від 27.02.2009 р.) передбачено, що судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача - Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» зводяться до переоцінки доказів, що були предметом дослідження в суді першої інстанції, не спростовують висновків суду першої інстанції і не є підставою для скасування законного і обгрунтованого рішення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обгрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2023 року і задоволення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» немає.

Керуючись ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

О.В. Халаджи