КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/7394/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2023 року м. Київ

Справа № 755/12319/22

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Немировської О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27 лютого 2023 року, постановлену у складі судді Коваленко І.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

У листопаді 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 лютого 2023 року надано сторонам строк на примирення - шість місяців, провадження у даній справі зупинено до закінчення строку для примирення - до 28 серпня 2023 року.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на її незаконність, порушення норм процесуального права.

Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, стосунки в шлюбі розладилися, сторони мають різні погляди на сімейне життя. Також підставою для звернення до суду слугувало те, що спільне господарство із відповідачем вони не ведуть та кожен живе своїм життям і будує нові відносини. Позивач зустріла іншого чоловіка та має намір створити з ним нову родину. За період вимушеного від`їзду, відповідач не надавав належної підтримки, в тому числі моральної. Після того, як позивач озвучила бажання розлучитися, крім образ та принижень від відповідача нічого не чула. Коли питання стосувалися виховання дітей та витрат на їх утримання, то всі витрати позивач несла особисто, нехтуючи тим, що вони зараз перебувають в іншій країні та позивач не має можливості працювати.

Вказує, що відповідач висунув їй такі умови на примирення, які вважає неможливими. Одне з яких - повністю взяти на себе фінансування трансферу та перебування відповідача на всі шкільні канікули - 4 рази на рік. В своїй заяві, поданій на початку лютого 2023 року, позивач зазначила про прохання слухати справу за її відсутності та про необхідність розірвання шлюбу, але суд в своїй ухвалі взагалі не зазначив щодо позиції позивача. Суд зазначив лише про клопотання відповідача, яке позивачу не надходило ні на електронну пошту, ні в електронному суді, ні на поштову адресу.

Наголошує, що не має ніякого бажання перебувати у шлюбі з відповідачем. З часу подання позову минуло три місяці, за цей час сторони із відповідачем не примирилися, а навпаки, відносини погіршилися, стали конфліктними. Від відповідача постійно лунають образи в адрес позивача, звинувачення в тому, що вона не займається дітьми, а висловлення ним бажання, нібито про примирення між ними, є лише маніпулюванням та бажанням затягнути процес розлучення та проявом чоловічих образ, і він сам про це каже. Проте, всі наведені вище обставини судом не було враховано під час винесення оскаржуваної ухвали.

Вважає, що ухвалення судом рішення про зупинення провадження у справі щодо розірвання шлюбу порушує її право на особисту свободу та недоторканість, є примушуванням до збереження шлюбних відносин, яких не існує, що беззаперечно суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, щодо зупинення провадження у справі, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у листопаді 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 13 листопада 2010 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя з відповідачем не склалося, стосунки в шлюбі розладилися, мають різні погляди на сімейне життя та спільного господарства не ведуть. Тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, які мають обопільне бажання розірвати шлюб, примирення між подружжям неможливе.

Заперечуючи проти розірвання шлюбу, 27.02.2023 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду письмове клопотання про надання строку для примирення терміном 6 місяців, посилаючись на те, що має бажання та намір зберегти сім`ю.

Зупиняючи провадження у справі та надаючи строк для примирення терміном шість місяців, суд першої інстанції посилався на те, що 27.02.2023 року відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про надання сторонам строку на примирення - 6 місяців, мотивуючи тим, що відповідач має намір зберегти сім`ю. Враховуючи, що на даний час судом не встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечило б інтересам сторін, в даному випадку позивача, а також намір відповідача зберегти шлюб та сім`ю, суд вважав за можливе та доцільне надати сторонам строк для примирення - шість місяців, якого має бути достатньо для вжиття заходів для примирення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Частиною 7 ст. 240 ЦПК України визначено, що у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 253 ЦПК України у випадках, встановлених пунктом 4 частини першої статті 251 цього Кодексу, провадження у справі зупиняється до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час розгляду справи з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому її розгляду.

Отже, якщо у справі про розірвання шлюбу суд дійде висновку про необхідність надання подружжю строку для примирення, який не може перевищувати шести місяців, суд відповідно до імперативної вказівки п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України зобов`язаний зупинити провадження у справі на цей строк.

Враховуючи те, що відповідач заперечує проти розірвання шлюбу, подружжя має двох малолітніх дітей, причини, зазначені в позовній заяві позивачем, не дають підстав уважати, що примирення між подружжям неможливе, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про надання терміну для примирення тривалістю 6 місяців та зупинення у зв`язку з чим провадження у справі, що є обов`язком суду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Колегія суддів наголошує, що надання судом строку для примирення подружжя не суперечить моральним засадам суспільства, не є примушуванням сторін до спільного проживання, втручанням у їх приватне життя, порушенням норм моралі, конституційних прав позивача та принципу добровільності шлюбу, а спрямований виключно на збереження сімейних відносин, як це передбачено вище зазначеними нормами законодавства.

Після його закінчення, якщо примирення не відбудеться, суд вирішуватиме справу по суті заявленого позову. Незгода з цим позивача, про яку вона вказує в апеляційній скарзі за наявності клопотання іншого з подружжя, яка бажає примирення, не є перешкодою для вжиття судом заходів примирення сторін.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до заперечення факту на примирення, яке є неможливим, колегія суддів до уваги не приймає, враховуючи те, що при вирішенні питання щодо зупинення провадження у справі суд першої інстанції дотримався положень п.4 ч.1 статті 251 ЦПК України, відповідно до якого суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 27 лютого 2023 року, якою було зупинено провадження у справі та надано подружжю строк для примирення, є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотримання норм процесуального законодавства, висновки суду відповідають обставинам справи, обґрунтовані, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, а тому апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27 лютого 2023 року - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381 - 384, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27 лютого 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Немировська О.В.