Справа № 214/9093/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.,

при секретарі Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі заяву ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Дербіним Дмитром Олександровичем про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 адвокат Дербін Д.О. звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, які утворені та діють у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо реєстрації, перереєстрації права власності квартири АДРЕСА_1 та вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно квартири АДРЕСА_1 .

Вимоги заяви мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_1 ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Департаментом адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради від 15 травня 2023 року, актовий запис № 1017. Після смерті батька, відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 від 15.10.1999 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів. Факт того, що вона, ОСОБА_1 , є рідною донькою ОСОБА_2 , підтверджується свідоцтвом про народження від 26 липня 1973 року, виданим Центрально-Міським відділом РАЦС міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 1248. 23 лютого 1991 року вона, ОСОБА_1 , зареєструвала шлюб та змінила своє дівоче прізвище ОСОБА_3 на ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого Довгинцівським відділом РАЦС міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 105. 23 лютого 1991 року вона, ОСОБА_1 , зареєструвала шлюб та змінила своє прізвище ОСОБА_4 на ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 193. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 2276. Крім неї, ОСОБА_1 , є інший спадкоємець, її брат ОСОБА_7 . За життя батька, ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , було складено заповіт від 04 червня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Мазепою Н.М. та зареєстровано в реєстрі за № 958, що також підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 04.06.2016 року. 01 листопада 2023 року вона, ОСОБА_1 , звернулась до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Мазепи Н.М. з приводу подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька. Однак, виявилося, що спадкова справа вже заведена у приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русавської Т.В., а саме 11 жовтня 2023 року з заявою про прийняття спадщини звернувся її брат ОСОБА_7 . Звернувшись до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русавської Т.В., остання повідомила їй, що за час життя батька ОСОБА_2 , було складено ще один заповіт на ім`я її брата ОСОБА_7

17 листопада 2023 року, приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русавською Т.В., їй, ОСОБА_1 видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Просить суд звернути увагу на той факт, що за час життя батька, останній постійно мешкав разом з нею за адресою: АДРЕСА_2 . Просить суд звернути увагу на той факт, що в серпні 2020 року її батько ОСОБА_2 переніс інсульт, а в вересні 2020 року переніс другий інсульт та у нього повністю перестала функціонувати права сторона (рука, нога), він не міг пересуватися, самостійно приготувати собі їжу, знаходився постійно в лежачому стані, саме тому вона здійснювала постійний догляд за батьком, готувала йому їжу, прибирала по домогосподарству, купувала ліки, викликала лікарів. Натомість її брат ОСОБА_7 мешкав окремо від них з батьком та коли останній перебував в безпорадному стані, брат не здійснював ніякої допомоги батьку, хоча знав про це та міг здійснювати догляд. Таким чином, батько ОСОБА_2 не міг за станом здоров`я підписати заповіт за станом свого здоров`я. Відповідно до ч. 2 ст. 1224 ЦК України, не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині. Згідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до п. 6 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» правило абзацу другого частини третьої стаття 1224 ЦК стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Правило частини п`ятої стаття 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК. Нею, ОСОБА_1 , на протязі 10 днів з дня подання даної заяви буде подано позовну заяву про усунення від права на спадкування за заповітом ОСОБА_7 після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На сьогоднішній день існує спір про право у зв`язку із прийняттям спадщини.

Вважає, що у випадку відчуження нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , існує реальна загроза порушення її прав, як позивача, та неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позову, тому подає до суду відповідну заяву з метою забезпечення позову. У відповідності до вимог ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи учасників третейського (арбітражного) розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії. В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

В порядку ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи у встановлений законом строк.

Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, додані до неї документи, матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.ч.5-7 ст.153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення.

Дослідженням змісту поданої заяви встановлено, що предмет спору, з яким ОСОБА_1 має намір звернутися до суду, стосується права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

На даний час ОСОБА_1 нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 , у зв`язку з наявністю заповіту, складеного пізніше на ім`я іншої особи. Враховуючи зазначені вище обставини, суд приходить до висновку, що на даний час є всі підстави припускати, що вжиття заходів забезпечення позову є необхідним та оправданим завданнями цивільного судочинства та забезпечуватиме ефективний захист та поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів позивачки, які вона має намір захистити при зверненні до суду.

Згідно п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом, зокрема, забороною вчиняти певні дії. Саме такий вид забезпечення позову просить застосувати представник позивачки, виходячи із характеру спору.

Обираючи вид забезпечення позову, суд враховує інтереси сторін та інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати представник позивача, пред`явленим вимогам, у зв`язку з чим вважає необхідним заяву задовольнити.

Підстав, які б визначали необхідність застосування зустрічного забезпечення позову в порядку ст.154 ЦПК України, судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.2, 150-153, 157, 260-261, 353, 354, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Дербіним Дмитром Олександровичем про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, які утворені та діють у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо реєстрації, перереєстрації права власності квартири АДРЕСА_1 та вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно квартири АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання.

Суддя В.М. Прасолов