н/п 2-о/490/187/2023 Справа № 490/4952/23
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07листопада 2023 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Гуденко О.А., при секретарі - Позднякову Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Перша миколаївська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

01 червня 2023 року заявник ОСОБА_1 , через свого представника - адвокатки Єнової Л.М., звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт, що громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікований за паспортом громадянина України для виїзду за кордон серія НОМЕР_1 , виданий 08.11.2019 року, органом 4813, який помер в м. Реджіо нель Емілія, Італійської Республіки, ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 812, частина 2 серія В та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_3 виданий Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, 10.09.1997 р., є одна і та сама особа.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько - ОСОБА_2 , який на час смерті перебував в м. Реджіо нель Емілія, регіону Емілія-Романья, Італійської Республіки. Родинний зв`язок заявниці ОСОБА_1 і померлого підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 виданого повторно 10.11.2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві ПМУМЮ м. Одеса.

Відділом запису актів цивільного стану в м. Реджіо нель Емілія, 11.06.2022 року було видане свідоцтво про смерть батька заявниці, яким була засвідчена смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Також, зазначає, що листом Генерального консульства України в місті Мілані у відповідь на звернення заявниці була підтверджена смерть ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Реджіо нель Емілія, регіону Емілія-Романья, Італійської Республіки громадянина України ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікованого за паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 виданого 08.11.2019 органом 4813 та повідомлено, що інформацію про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Мурзинці, Звенигородського району, Черкаської області було своєчасно передано на адресу органу ведення Державного реєстру виборців Міністерства закордонних справ України.

Заявниця посилається на те, що Україна та Італійська республіка є сторонами Гаазької конвенції 1961 року, яка спрощує порядок легалізації документів, до якої Україна приєдналась 10 січня 2002 року. Таким чином, для визнання на території України документів, виданих компетентними органами сторін, достатньо наявності на такому документі штампу «Apostille», який засвідчує підпис посадової особи, яка такий документ підписала, і супроводжуватися засвідченим перекладом українською мовою, тобто повторна реєстрація смерті українським законодавством не передбачена, українське свідоцтво про смерть на додачу до первинного іноземного документа не видається. Наявне у заявниці свідоцтво про смерть відповідає вимогам Гаазької конвенції та узгоджується з законодавством України.

Таким чином, померлий ОСОБА_2 , був документований в Італійській Республіці саме як ОСОБА_2 , який в`їхав в країну перебування на підставі проїздного документу, а саме паспорту України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , а внести на даний час відповідні зміни об`єктивно не має можливості в зв`язку зі смертю останнього.

У встановлений законодавством строк спадкоємці звернулись до Першої миколаївської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 , заведено спадкову справу № 291/2022.

Однак, постановою Першої миколаївської державної нотаріальної контори від 29.04.2023 року № 324/02-14 заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлого ОСОБА_3 відмовлено з огляду на те, що неможливо встановити, що ОСОБА_2 та ОСОБА_2 є одна і та сама особа, що саме ця особа померла та після її смерті відкрилася спадщина, рекомендовано звернутися до суду.

Виникнення, зміна або припинення правовідносин залежать від юридичних фактів, що досить часто підтверджується відповідними документами, в даному випадку відсутність встановлення факту, що ОСОБА_2 та ОСОБА_2 є одна і та саме особа, яка померла м. Реджіо нель Емілія, регіону Емілія-Романья, Італійської Республіки виключає можливість оформлення позивачем свої майнових прав на спадкове майно, яке залишилось після смерті померлого та довести родинні стосунки.

Тому, встановлення вищезазначеного факту, що має юридичне значення необхідно заявниці для оформлення спадкових справ.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2023 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.06. 2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку окремого провадження.

В судовому засіданні представник заявниці ОСОБА_1 - адвокатка Єнова Л.М. підтримала заяву та просила задовольнити її.

Представник заінтересованої особи - Першої миколаївської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив слухати справу без представника нотаріальної контори на підставі наявних матеріалів і прийняти рішення на розсуд суду.

У зв`язку з неявкою учасників процесу фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК Українине здійснювалася.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Частиною 2 статті 315 ЦПК України, передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Положеннями ст.ст. 80, 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 10 листопада 2022 року, актовий запис № 2727 (повторне), заявник ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьками вказані ОСОБА_2 і ОСОБА_4 .

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на час смерті перебував в м. Реджіо нель Емілія, регіону Емілія-Романья, Італійської Республіки, шо підтверджується копією свідоцтва про смерть, перекладеного на українську мову, видане відділом реєстрації актів цивільного стану муніципалітету Реджіо нель Емілія Італійської Республіки.

З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження вбачається, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що Мурзинецькою сільською радою Звенигородського району Черкаської області складено актовий запис № 11 від 14.09.1954 року.

З копії паспорта громадянина України, НОМЕР_3 вбачається, що такий видано на ім`я ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Мурзинці Звенигородського району Черкаської області.

З копії паспорта громадянина України, НОМЕР_3 вбачається, що такий видано на ім`я ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. МурзинціЗвенигородського району Черкаської області.

З копії Довідки ДМС України Управління державної міграційної служби України в Миколаївіській області № 4801.3.2.1-1534/48.1-23 від 01.03.2023 року вбачається, що батько заявниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , дата видачі 08.11.2019 року, орган, що видав 4813.

Разом з тим, листом Генерального консульства України в Мілані № 61227/19-540-26050 від 08.03.2023 року підтверджено інформацію про факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Реджіо нель Емілія, регіону Емілія-Романья, Італійської Республіки громадянина України ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікованого за паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 виданого 08.11.2019 органом 4813.

Таким чином, зазначеними документами підтверджується, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є однією і тією самою особою та батьком ОСОБА_1 .

У встановлений законодавством строк спадкоємці звернулись до Першої миколаївської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 , заведено спадкову справу № 291/2022.

Постановою Першої миколаївської державної нотаріальної контори від 29.04.2023 року № 324/02-14 заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлого ОСОБА_3 відмовлено з огляду на те, що неможливо встановити, що ОСОБА_2 та ОСОБА_2 є одна і та сама особа, що саме ця особа померла та після її смерті відкрилася спадщина, рекомендовано звернутися до суду.

Крім того, зі змісту листа відділу державної реєстрації актів цивільногостану у Миколаївській області, в Автономній Республіці Крим та Севастополі Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 03.05.2023 року № 24-П-06.1-08 встановлено, що державна реєстрація смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Реджіо нель Емілія, регіону Емілія-Романья, Італійської Республіки, вже відбулась. На підтвердження цього факту було видано свідоцтво про смерть, видане відділом реєстрації актів цивільного стану муніціпалітету Реджіо нель Емілія Італійської Республіки. Зазначено, що повторна реєстрація смерті українським законодавством не передбачена, тобто українське свідоцтво про смерть на додачу первинного іноземного не видається.

Відповідно до ч. 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до п. 7 глави І розділу ІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року №52/5 із змінами та доповненнями документи видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Україна та Італійська республіка є сторонами Гаазької конвенції 1961 року, яка спрощує порядок легалізації документів, до якої Україна приєдналась 10 січня 2002 року. Таким чином, для визнання на території України документів, виданих компетентними органами сторін, достатньо наявності на такому документі штампу «Apostille», який засвідчує підпис посадової особи, яка такий документ підписала, і супроводжуватися засвідченим перекладом українською мовою.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують про наявність достатніх правових підстав вважати,що встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 є однією і тією ж особою, не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення.

Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Отже, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що маєюридичне значення слід задовольнити.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 80, 81, 259, 263, 264, 265, 315,316 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Перша миколаївська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Режіо нель Емілія Італійської Республіки , є одна і таж сама особа - батько ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Гуденко