Справа № 201/530/23
Провадження № 2/201/47/2023
УХВАЛА

про вирішення питання щодо зупинення провадження по справі

30 травня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г.,

за участю представника позивача адвоката Зарубіна Є.М.,

представників відповідача адвокатів Співака О.М., Ужви К.В., Роговської А.О.,

відповідача приватного виконавця Осельського Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Співака Олександра Миколайовича про зупинення провадження у справі за позовом

ОСОБА_2 до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельського Євгена Сергійовича, ОСОБА_1 (третя особа - ОСОБА_3 ) про звільнення майна з-під арешту

та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (треті особи - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Осельський Євген Сергійович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Тарасюк Олена Олегівна) про визнання іпотеки припиненою,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельського Євгена Сергійовича, ОСОБА_1 (третя особа - ОСОБА_3 ) про звільнення майна з-під арешту та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (треті особи - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Осельський Євген Сергійович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Тарасюк Олена Олегівна) про визнання іпотеки припиненою.

17.05.2023р. представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Співак О.М. подав заяву про зупинення провадження у справі за вказаним позовом до постановлення остаточного рішення у справі № 201/4272/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договору позики та договору іпотеки.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що у провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває інша справа № 201/4272/23 про визнання недійсними договору позики грошових коштів, посвідченого 27.02.2017р. приватним нотаріусом Дніпровського МНО Тарасюк О.О., та іпотечного договору, посвідченого 27.02.1017р., приватним нотаріусом Дніпровського МНО Тарасюк О.О., за яким в іпотеку передано нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .

В межах справи № 201/530/23 про звільнення майна з-під арешту 27.02.2017р. між ОСОБА_2 як іпотекодержателем і ОСОБА_3 як іпотекодавцем був укладений вказаний іпотечний договір, відповідно до якого іпотекодавець ОСОБА_3 з метою забезпечення власних зобов`язань за нотаріально посвідченим договором позики грошових коштів від 27.02.2017р., передав в іпотеку іпотекодержателю ОСОБА_2 нерухоме майно, а саме, квартиру АДРЕСА_1 . Строк виконання основного зобов`язання 01.07.2017р.

Відтак, підставою позовних вимог у справі № 201/530/23 є іпотечний договір посвідчений 27.02.1017р., приватним нотаріусом Дніпровського МНО Тарасюк О.О., зареєстрований в реєстрі за № 282 та договір позики грошових коштів, також посвідчений 27.02.2017р. приватним нотаріусом Дніпровського МНО Тарасюк О.О., за реєстровим № 279.

Втім, дані правочини, є предметом оскарження у межах справи №201/4272/23, де ставиться вимога про визнання їх недійсними, а тому, вбачається за доцільне призупинити провадження в межах справи № 201/530/23 до моменту закінчення розгляду справи №201/4272/23, оскільки рішення у справі №201/4272/23 матиме преюдиційний факт, що має значення для ухвалення повного, всебічного та законного рішення у межах справи №201/530/23.

Тому, посилаючись на п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, просив зупинити провадження.

Представники відповідача ОСОБА_1 - адвокати Співак О.М., Ужва К.В., Роговська А.О. в судовому засіданні заяву підтримали, просила задовольнити, додатково пояснивши, що у межах справи № 201/4272/23 підлягає з`ясуванню дійсність оспорюваних договорів позики та іпотеки. Так, можливо, згідно наданих позивачем доказів, 27.02.2017р. був укладений інший договір позики, згідно із яким кошти позичалися ОСОБА_3 під проценти, можливо надана розписка змінює умови договору позики. Зокрема, кінцеву дату виконання договору позики.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Зарубін Є.М. у судовому засіданні проти клопотання заперечував, вважав його необґрунтованим, оскільки предметом позову є звільнення майна з-під арешту на підставі пріоритетності договору іпотеки, спірні правовідносини виникли із договору іпотеки, який посвідчений нотаріусом, а не з договору позики. Розписка сама по собі не скасовує нотаріально посвідчені договори позики та іпотеки. Вважав, що процесуальні дії відповідача направлені лише на затягування розгляду даної справи.

Суд, вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи в частині, що стосується клопотання, зазначає про таке.

Судом встановлено, що 10.04.2023р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (третя особа приватний нотаріус Тарасюк О.О.) про визнання договорів недійсними.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюка О.А. від 21.04.2023р. у справі № 201/4272/23 відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду у загальному позовному провадженні.

Представниками відповідача ОСОБА_1 надана суду копія позовної заяви ОСОБА_1 у даній справі, з якої видно, що позивач просить визнати недійсними договір позики грошових коштів, посвідчений 27.02.2017 . приватним нотаріусом Дніпровського МНО Тарасюк О.О., за реєстровим № 279, договір іпотеки, посвідчений 27.02.1017р., приватним нотаріусом Дніпровського МНО Тарасюк О.О., зареєстрований в реєстрі за № 282, за яким в іпотеку передано нерухоме майно, а саме, квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 56,9 кв.м, загальною площею 155,4 кв.м.

На обґрунтування позову вказував, що 15.02.2018р. між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського МНО Ричкою К.Ю., зареєстровано за № 853, за умовами якого позикодавець ОСОБА_1 передав позичальникові ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 5864056,00 грн., що за курсом НБУ на 15.02.2018р. еквівалентно 220000,00 доларів США строком до 15.02.2020р. У зв`язку з невиконанням даного зобов`язання ОСОБА_3 16.11.2020р. приватним нотаріусом Дніпровського МНО Бунякіною О.В. вчинений виконавчий напис № 1141, за яким запропоновано стягнути з позичальника зазначені грошові кошти. Виконавчий напис пред`явлений до виконання. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельського Є.С. від 16.11.2020р. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису.

В процесі виконання виконавчого документу позивачеві стало відомо, що 27.02.2017р між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 укладений іпотечний договір, посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського МНО Тарасюк О.О., зареєстрований в реєстрі за № 282, за яким з метою забезпечення зобов`язань за договором позики грошових коштів, посвідченим 27.02.2017р. нотаріусом Тарасюк О.О. за реєстровим № 279, передано в іпотеку ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 . Строк виконання основного зобов`язання 01.07.2017р.

Позивач на підставі ч. 3 ст. 215 ЦК України звернувся до суду як особи, яка не є стороною, але як особа, права та охоронювані законом інтереси якої можуть бути порушення цим договором, за обов`язкової умови встановлення такого факту судом.

Позивач вважає, що договір позики від 27.02.2017р. і договір іпотеки від 27.02.2017р. є недійсними, оскільки укладені без наміру створення правових наслідків, тобто є фіктивним, оскільки відсутні докази отримання ОСОБА_3 від ОСОБА_2 грошових коштів за нотаріально посвідченим договором позики від 27.02.2017р., відсутня розписка або інший документ, що посвідчує факт передачі грошових коштів, а отже договір позики укладений за для укладення договору іпотеки, який би блокував стягнення грошових коштів іншими кредиторами з ОСОБА_3 . Останній має боргові зобов`язання перед широким колом людей у м. Дніпрі, які набуті за часів виконання обов`язку судді у Дніпропетровському окружному адміністративному суді. Тому, маючи дружні стосунки з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 уклав фіктивний договір позики, за яким грошові кошти не отримував, а створив лише правову підставу для укладення договору іпотеки та внесення обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, яка перешкоджає зверненню стягнення на нерухоме майно іншими кредиторами ОСОБА_3 . У ОСОБА_2 відсутня дійсна грошова вимога в сумі 3521700,00 грн., адже відсутній оригінал договору позики. Від моменту настання строку повернення грошових коштів - 01.07.2017р., протягом п`яти років ОСОБА_2 не вчинив жодних дії для стягнення коштів за договором позики або задоволення вимог шляхом набуттям права власності на предмет іпотеки. Тому договір позики укладений без наміру настання правових наслідків, отже є фіктивним та одночасно є зловживанням права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Визначаючи наявність підстав, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і встановити ці обставини у даній справі неможливо.

Згідно роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України в п. 33 постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. №2, визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Аналізуючи вищезазначені норми процесуального права, суд доходить висновку, що законодавством передбачено порядок та підстави зупинення провадження у справі до вирішення іншої справи, яка розглядається в порядку судочинства, тільки у разі об`єктивної неможливості її розгляду, тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній зі справ, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи.

Посилання представника відповідача, що в даному випадку суд зобов`язаний зупинити провадження, суд до уваги не бере, оскільки обов`язок зупинення провадження покладається на суд у разі неможливості вирішення даного спору без вирішення іншої справи.

Так, обставини, на які посилається відповідач, зокрема, стосовно відсутності оригіналів договорів, грошових вимог, питання про строки виконання зобов`язань, з урахуванням долучених до справи представником позивача оригіналів правочинів, можливо встановити під час розгляду даної справи.

Суд звертає увагу, що у даній справі відповідач ОСОБА_1 14.03.2023р. звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (треті особи - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Осельський Євген Сергійович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Тарасюк Олена Олегівна) про визнання іпотеки припиненою, у зв`язку із чим ухвалою суду від 16.03.2023р. зустрічний позов прийнято до провадження та здійснено перехід до розгляду справи у загальному позовному провадженні. 20.04.2023р. відповідач ОСОБА_1 подав заяву про зміну предмета зустрічного позову, в уточненому позові просив визнати іпотеку припиненою та знати заборону на відчуження нерухомого майна шляхом виключення запису про іпотеку.

Між тим, 10.04.2023р., перед поданням заяви про зміну предмета зустрічного позову у даній справі, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до тих же відповідачів про визнання недійсними договору позики та іпотеки. Тобто, за зустрічним позовом учасники справи є аналогічними тим, що приймають участь у справі № 201/4272/23. Однак у даній справі відповідач ОСОБА_1 не заявив вимог про визнання недійсними договору позики та іпотеки, хоча міг скористатися таким процесуальним правом з урахуванням принципу розгляду справи у розумні строки.

Провадження у справі № 201/4272/23 відкрите 21.04.2023р., тобто через два місяці після відкриття провадження у даній справі (а.с. 46).

Відтак, доказів неможливості вирішення даної справи суду подано не було, а містяться лише припущення можливого порушення прав відповідача. З поданого відповідачем клопотання не вбачається, який матеріально-правовий зв`язок існує між двома вищезазначеними справами, які фактично мають різний предмет позову, а також яким чином рішення у справі № 201/4272/23 може вплинути на рішення у даній справі.

Суд зазначає, що необґрунтоване зупинення провадження в справі порушує розумні строки судового розгляду, а відтак, і права учасників процесу. Питання про розумність строку провадження в справі вирішується з урахуванням права особи на справедливий суд у контексті положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, з урахуванням дійсних обставин справи, критеріїв складності справи, поведінки заявника та компетентних органів, а також важливості предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції» та ін.).

А тому, суд доходить висновку про необґрунтованість заяви про неможливість розгляду даної справи до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі № 201/530/23.

Також позивач просить зупинити провадження до постановлення остаточного рішення у справі № 201/4272/23, у той час коли за правилами п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, провадження у справі зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Ураховуючи викладене, клопотання представника відповідача ОСОБА_1 гора про зупинення провадження не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 222, 251, 258-260, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Співака Олександра Миколайовича про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельського Євгена Сергійовича, ОСОБА_1 (третя особа - ОСОБА_3 ) про звільнення майна з-під арешту та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (треті особи - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Осельський Євген Сергійович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Тарасюк Олена Олегівна) про визнання іпотеки припиненою - до постановлення остаточного рішення у справі № 201/4272/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договору позики та договору іпотеки - відмовити.

Ухвала окремо від рішення суду на підставі ст. 353 ЦПК України оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складений 01 червня 2023 року.

Суддя О.С. Наумова