Справа № 216/4025/22
Провадження № 2/216/845/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2023 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Онопченка Ю.В.,

за участю: секретаря судового засідання Авшаряна С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и в:

29 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини.

Позовна заява мотивована тим, що у період з 30.07.2011 по 27.01.2020 сторони перевали у зареєстрованому шлюбі, в період якого у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовим наказом Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.10.2019 з відповідача на користь позивача стягнено аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На даний час призначеної суми аліментів недостатньо для належного утримання дитини та забезпечення усім необхідним. Дитина має особливості та вади розвитку, потребує постійного контролю з боку лікарів, занять зі спеціалістами, профільних освітніх закладів, щільної уваги та великих часових, моральних та матеріальних вкладень з боку батьків, що підтверджується рекомендаціями, зокрема ТОВ «Мрія Мед-Сервіс», відповідно до яких дитині встановлено діагноз: затримка мовного розвитку та затримка психо-мовного розвитку, у зв`язку з чим рекомендовано заняття з логопедом дефектологом, а також медикаментозне лікування.

Відповідач офіційно працевлаштований у ТОВ Стоматологічний центр «Софія», отримує достатню заробітну плату, а тому позивач просила суд збільшити розмір стягуваних аліментів з 1/4 частини на 1/2 частини його заробітку (доходу), щомісячно.

19 січня 2023 року відповідач звернувся до суду з відзивом на позов. Як на підставу заперечень посилається на те, що позивач вказує в позові на захворювання доньки яке має серйозний характер з тяжкими насідками, на лікування якого вона витрачає великі суми коштів, водночас позивач додає до позову одні і ті ж копії висновків медичних спеціалістів, що свідчить про їх давність, вони не оновлені, відсутня періодичність відвідування спеціалізованих закладів. Позивач надає довідку про відпочинок з донькою в п. Надія за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 20.07.2021 по 27.07.2021, та в той же час надає чек про придбання продуктів харчування для дитини за адресою: АДРЕСА_2 . Після розірвання шлюбу відповідач відмовляла відповідачу у спілкуванні з дитиною, та участі у вихованні та заняттях у спеціаліста, в результаті чого він змушений був отримати рішення виконкому про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Крім того, у провадженні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться справа за позовом позивача про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Просив суд відмовити позивачу в позові.

Позивач звернулася до суду з відповіддю на відзив 03 лютого 2023 року, та просила врахувати, що доводи відповідача щодо відмови у задоволенні в позові нічим не підкріплені та не доведені, а навпаки підтверджують обґрунтованість її вимог.

09 березня 2023 року представник відповідача ОСОБА_4 надав суду заперечення на відповідь на відзив, в якому посилався на обов`язок утримання дитини обома батьками, на не лише одним батьком.

Позивач у судовезасідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, його представник ОСОБА_4 надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов не визнає.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що в період з 30 липня 2011 року по 27 січня 2020 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано у судовому порядку.

Судовим наказом Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області № 216/5536/19 від 04.10.2019, стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків, прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 30.09.2022 відсутня, що підтверджено розрахунком заборгованості зі сплати аліментів старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Пісної В.

Із досліджених судом медичних документів наданих позивачем на підтвердження заявлених вимог, судом встановлено, що у малолітньої дитини ОСОБА_5 спостерігається затримка мовного розвитку, та затримка психо-мовного розвитку. Дитина проходила обстеження в КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 8» КМР, Багатопрофільному медико-діагностичному центрі, ТОВ «Мрія Мед-Сервіс».

Положеннями частини другої статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.

Необхідністю збільшення розміру стягуваних аліментів позивач аргументує тим, що дитина потребує додаткових витрат на лікування які відповідач добровільно не надає.

Разом з тим, рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.06.2023, яке набрало законної сили 03.08.2023, частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та стягнено звідповідача на користь позивача додаткові витрати на дитину в розмірі 9950,09 грн.

Таким чином, вказані позивачем обставини, лише самі по собі не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені статтею 192 СК України, що дають підстави для збільшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни матеріального стану відповідача, внаслідок чого виникла необхідність у збільшенні розміру аліментів. Обставини наведені позивачем в позові не можуть розцінюватися як підстава задля збільшення розміру стягнених аліментів на утримання дитини.

Таким чином, у порушення статті 81 ЦПК України позивачем не було виконано свого процесуального обов`язку із подання належних доказів обґрунтованості заявленого нею позову, тому в його задоволенні слід відмовити.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень статті 141 ЦПК України, позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, тому судовий збір слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 141, 264-265 ЦПК України, ст.ст. 180, 192, 267-271, 273 СК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини відмовити.

Судовий збір слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасникам справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя Ю.В.Онопченко