КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 366/2177/22 Головуючий у 1 інстанції: Слободян Н.П.
Провадження № 22-ц/824/9076/2023 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Крижанівської Г.В., Матвієнко Ю.О.,

секретар Шевченко Т.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» на рішення Іванківського районного суду Київської області від 21 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» про стягнення невиплачених коштів при звільненні та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» про стягнення невиплачених коштів при звільненні та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. Зазначила, що у період з 01.06.2018 року по 07.11.2022 року перебувала у трудових відносинах з ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження». Наказом керівника ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження»№ 168-ОС від 07.11.2022 року вона була звільнена з роботи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією підприємства.У день звільнення вона не працювала, вимогу про розрахунок пред`явила письмово в заяві від 11.11.2022 року. При звільненні відповідач не виплатив належні їй грошові кошти у загальному розмірі 79646,34 грн., які складаються з:нарахованих та невиплачених коштів в розмірі 33891,08 грн.; матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки згідно Колективного договору у розмірі 14821, 00 грн.; матеріальної допомоги при звільненні згідно Колективного договору у розмірі 30934,26 грн. Після звільнення заборгованість відповідач виплатив їй 33891,08 грн., але досі винен 45 755, 26 грн. У зв`язку з непроведенням розрахунку при звільненні на користь підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки, виходячи з середньоденної заробітної плати у розмірі 736,53 грн.

Позивачка ОСОБА_1 просила стягнути з ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» заборгованість у загальному розмірі 45 755, 26 грн., яка є матеріальною допомогою на оздоровлення при наданні щорічної відпустки згідно умов Колективного договору у розмірі 14821, 00 грн. та матеріальної допомоги при звільненні згідно Колективного договору у розмірі 30934,26 грн. Також просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи з середньоденної заробітної плати у розмірі 736,53 грн.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 21 березня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати матеріальної допомоги при звільненні згідно умов Колективного договору у розмірі 2 (двох) середньомісячних зарплат відповідного працівника, що становить 30057,86 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 6 958 грн.

Стягнуто з ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» на користь держави судовий збір у розмірі 1091,64 грн.

У задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості з виплати матеріальної допомоги при звільненні згідно умов Колективного договору у розмірі 2 (двох) середньомісячних зарплат, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку про звільненні. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.Зазначає, що ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» виплатило позивачці вихідну допомогу у розмірі однієї середньомісячної зарплати. У зв`язку з введенням воєнного стану та настанням форс-мажорних обставин, що засвідчено ТПП України, у ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» не було коштів на передбачені Колективним договором виплати. З 24.02.2022 року територія, де знаходиться підприємство,була окупована, підприємство не отримувало доходу, до цього часу перебуває в простої, не отримує належного фінансування, а тому у суду були відсутні підстави для стягнення на користь позивачки середнього заробітку за час затримки розрахунку.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судове засідання сторони та їх представники не з`явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 у період з 01.06.2018 року по 07.11.2022 року працювала у ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» ( а.с.7-9).

Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки стаж роботи ОСОБА_1 у ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» становить 4 роки 2 місяці 15 днів, з яких у період з 01.06.2018 року по 15.08.2022 року позивачки виконувала роботи у зоні відчуження, сумарна щільність забруднення території якої радіонуклідами становить 100кБк/м2 і більше (а.с.26).

Посадовий оклад ОСОБА_1 складав 14821,00 грн. як при виконанні робіт з особливо шкідливими умовами праці, так і в нормальних умовах праці (а.с.14).

Наказом Державного агентства України з управління зоною відчуження від 25.07.2022 року № 73-22 ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» припинено шляхом ліквідації.

Наказом ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» № 168-ОС від 07.11.2022 року ОСОБА_1 звільнена з роботи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією підприємства ( а.с.10).

11.11.2022 року ОСОБА_1 звернулась до голови ліквідаційної комісії ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» із заявою про проведення остаточного розрахунку ( а.с.13).

За результатами розгляду позову ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» на користь позивачки заборгованості з виплати матеріальної допомоги при звільненні згідно умов Колективного договору у розмірі 2 (двох) середньомісячних зарплат відповідного працівника, що становить 30057,86 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 6 958 грн.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпПУ роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму (стаття 116 КЗпПУ).

Судом встановлено, що протоколом від 10.10.2018 року № 2 на зборах трудового колективу ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» був схвалений колективний договір підприємства на 2018-2020 роки, який зареєстрований Іванківською районною державною адміністрацією Київської області за реєстраційним № 12 від 18.10.2022 року.

Додатком 7 до Колективного договору є затверджене директором ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» Положення про виплату матеріальної допомоги працівникам ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження».

Протоколом загальних зборів трудового колективу ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження`від 01.12.2020 року № 1 до Колективного договору внесено зміни та доповнення, які зареєстровані за № 12 в Іванківській районній державній адміністрації Київської області.

Відповідно до п. 5.1 Положення про виплату матеріальної допомоги працівникам Державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження», що є Додатком №7 до Колективного договору з урахуванням змін та доповнень при звільненні у зв`язку з ліквідацією підприємства, його реорганізацією або скороченням чисельності працівників підприємства, працівникам, які попрацювали на підприємствах зони відчуження (Державних підприємств, які належать до сфери управління Державного агентства України з управління зоною відчуження) з особливо шкідливими умовами праці (ОШУП) виплачується матеріальна допомога у розмірі: від 3 (трьох) до 5 (п`яти ) років - 2 (двох) середньомісячних зарплат відповідного працівника (а.с.22-24).

ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження виконання вказаних положень колективного договору перед ОСОБА_1 .

Представник відповідача зазначив, що підприємство здійснило виплату позивачці матеріальної допомоги у розмірі 1 середньомісячної заробітної плати, на підтвердження чого долучив довідку від 12.01.2023 року. Позивачка ОСОБА_1 заперечувала перерахування їй вихідної допомоги. З наданих відповідачем документів вбачається лише те, що у грудні 2022 року від здійснив виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» на користь ОСОБА_1 заборгованості з виплати матеріальної допомоги при звільненні згідно умов Колективного договору у розмірі 2 (двох) середньомісячних зарплат відповідного працівника, що становить 30057,86 грн.

Суду першої інстанції обґрунтовано відхилив посилання ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» на відсутність у підприємства грошових коштів. Відсутність асигнувань не може бути підставою для звільнення підприємства від обов`язку здійснити відповідні виплати.

Розмір стягнутої судом вихідної допомоги представник ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» не оспорював.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції в частині стягнення з ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 6 958 грн.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у терміни, зазначені у статті 116 КЗпП України, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховують у розмірі середнього заробітку і який спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом термін винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема, захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» не провело повного розрахунку з ОСОБА_1 у зв`язку з її звільненням, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку відповідно до ст. 117 КЗпП України. Враховуючи обставини справи, принцип співмірності та розумності, суд зменшив суму стягнення з 69 578,87 грн. до 6 958 грн.

Ухвалене судом рішення відповідає як інтересам ОСОБА_1 , так і інтересам ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження».

Колегія суддів відхиляє посилання ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження», що у суду були відсутні підстави для стягнення на користь позивачки середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки з 24.02.2022 року територія, де знаходиться підприємство, була окупована, підприємство не отримувало доходу та належного фінансування, на даний час підприємство знаходиться в простої. Судом встановлено, що ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» знаходиться на території, яка силами ЗСУ звільнена від окупаційних військ ще в квітні 2022 року, тоді як ОСОБА_1 звільнена з роботи на підставі наказу ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» № 168-ОС від 07.11.2022 року. Твердження відповідача про відсутність достатньої суми коштів для здійснення розрахунку не є підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду та додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» залишити без задоволення, а рішення Іванківського районного суду Київської області від 21 березня 2023 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Крижанівська Г.В.

Матвієнко Ю.О.