КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/5345/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2023 року м. Київ

Справа № 757/1228/22-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Ратнікової В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 08 листопада 2022 року, постановлену у складі судді Підпалого В.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

У січні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом відповідача ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08 листопада 2022 року справу передано на розгляд до Житомирського районного суду Житомирської області.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, справу направити до Печерського районного суду м. Києвадля відкриття провадження та розгляду по суті, посилаючись на її незаконність, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи.

Вказує, що зі змісту позовної заяви та заяви про збільшення розміру позовних вимог вбачається, що позивачем здійснено посилання на договір позики, відповідно до п. 2 якого: виконання зобов`язання за договором має бути здійснено за місцем реєстрації позикодавця. Копія даного договору долучена додатком до позовної заяви, договір не визнавався недійсним. Також в подальшому до суду було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій додатково обґрунтовано підсудність даного позову Печерському районному суду м. Києва в порядку ч. 8 ст. 28 ЦПК України. Крім того, положення п. 2. договору позики щодо місця виконання зобов`язання узгоджуються зі змістом ч. 1 ст. 532 ЦК України.

Відтак, позивачем у своїх заявах по суті спору належним чином обґрунтовано пред`явлення позову за місцем свого проживання - до Печерського районного суду м. Києва. Місце виконання за договором позики підтверджено окремим положенням цього правочину, яке узгоджується зі змістом ч. 1 ст. 532 ЦК України, що вказує на наявність відповідного матеріального обґрунтування, яке не було взято судом до уваги через поверхневий характер вивчення матеріалів справи. Отже, позиція позивача обґрунтовується ч. 8 ст. 28 ЦПК України, яка передбачає альтернативне правило підсудності, відповідно до якого позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, щодо передачі справи на розгляд іншого суду, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

У квітні 2022 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій міститься посилання не те, що згідно п. 2 договору місцем повернення позики є саме місце реєстрації позивача, що знаходиться в Печерському районі м. Києва.

Постановляючи оскаржувану ухвалу від 08 листопада 2022 року, суд першої інстанції виходив з того, що з відповіді на запит № 96 від 04.11.2022 року вбачається, що відповідач - ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що відповідно адміністративного поділу Житомирської області відноситься до Житомирського району. Враховуючи, що зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування) відповідача знаходиться в Житомирському районі Житомирської області, суд дійшов висновку, що вказану справу слід передати за підсудністю на розгляд до Житомирського районного суду Житомирської області.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості за договором позики, укладеним 16.08.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 1. договору позики від 16.08.2021 року, позикодавець ( ОСОБА_1 ) передає у власність позичальнику ( ОСОБА_3 ) грошові кошти у сумі 44500 грн., а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

При цьому, відповідно до п. 2 цього договору, сторони домовились, зокрема, що виконання зобов`язання за договором має бути здійснено за місцем реєстрації позикодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, передбачено правило загальної територіальної підсудності, згідно з якою, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 8 ст. 28 ЦПК України визначено, позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Відповідно до ч. 16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

За змістом вказаної норми, місцем виконання зобов`язання є те місце, в якому повинно бути виконано обов`язок встановлений договором (передати позикодавцю, результати робіт, надати послугу, сплатити гроші тощо), а позикодавець повинен прийняти належне виконання. За загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами в договорі.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», правила визначення місця виконання зобов`язання передбачено статтею 532 ЦК. При цьому слід ураховувати, що правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена (наприклад, пункт 4 частини першої статті 532 ЦК) і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

Отже, ст. 28 ЦПК України встановлює випадки альтернативної підсудності, за якої позов за вибором позивача може бути пред`явлений в одному з двох і більше судів. Суд не має права обмежувати вибір позивача для розгляду справи у конкретному суді.

З огляду на вищенаведені положення законодавства, позивач звернувся до суду з позовом, що виникає із договору, в якому зазначено місце виконання договору, а саме: за місцем реєстрації позикодавця: АДРЕСА_2 , що відповідає вимогам ч. 8 ст. 28 ЦПК України.

Отже, позивач ОСОБА_1 , звертаючись з позовною заявою до Печерського районного суду м. Києва за місцем виконання договору про позику грошових коштів не порушив вимог закону щодо територіальної (юрисдикції) підсудності.

Враховуючи викладене, при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції на вищезазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність підстав щодо передачі позовної заяви за підсудністю до Житомирського районного суду Житомирської області, за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Відповідно до ч.4 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, ухвала Печерського районного суду м. Києва від 08 листопада 2022 року постановлена з порушенням вимог процесуального права, тому існують підстави для скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374 - 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , - задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 08 листопада 2022 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Ратнікова В.М.