Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2023 р.

м. Київ

справа № 755/13076/20

провадження № 2/755/71/23

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Проценко Н.А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття жилого приміщення,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на її користь матеріальної шкоди у розмірі 55 800,00грн., завданої внаслідок залиття квартири, 50 000,00 грн. - моральної шкоди, та понесені судові витрати, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1 . 28.07.2020 року позивачем виявлено залиття зазначеної квартири. Внаслідок залиття зазначеної квартири позивачу було завдано матеріальної шкоди, що підтверджено актом від 28.07.2020 року, складеним комісією КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», відповідно до якого причиною залиття зі слів мешканки квартири № 111 є незакритий кран біде. Відповідач ОСОБА_3 є власником квартири № 111 . Відповідно до Висновку про вартість, розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири позивача, становить 55 800,00 грн. Вартість послуг оцінювача шкоди становить 4 800,00 грн., що сплачена позивачем. Відповідачем у позасудовому порядку не відшкодовано позивачу матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття, тому позивач вимушена звернутись з даним позовом до суду.

Таким чином, позивач вважає, що крім матеріальної шкоди їй завдано моральну шкоду, яка пов`язана з тим, що внаслідок значного психічного впливу обставин, пов`язаних із залиттям квартири, вона зазнала душевних страждань, які полягають у хвилюваннях через збитки, завдані її майну, тому позивач вимушена витрачати час на проведення обстеження квартири, для з`ясування розміру завданої матеріальної шкоди, звертатись з позовом до суду з приводу захисту її прав та інтересів як власника житла, тому позивач оцінює завдану їй моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн., яку просить відшкодувати за рахунок відповідача у судовому порядку.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 16 вересня 2020 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття жилого приміщення, постановлено розгляд справи проводити в спрощеному порядку з повідомленням сторін.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 квітня 2021 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 червня 2022 року відновлено провадження у справі.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями в порядку статті 33 ЦПК України 28 квітня 2023 року головуючим суддею по справі визначено суддю Галагана В.І.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 травня 2023 року прийнято справу до свого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті вимог.

Відповідач ОСОБА_3 скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, відповідно до якого проти позову заперечила в повному обсязі, додатково зауважила, що причиною залиття у Акті від 28.07.2020 року зазначено незакритий кран на біде, однак згідно технічного паспорту на квартиру № 111 , що належить на праві власності відповідачу, санвузол є сумісним, квартиру обладнано лише унітазом, санвузол не містить біде. При цьому відповідачем зауважено, що в Акті від 28.07.2020 року не зазначено, якою особовою («мешканкою») повідомлено комісії про незакритий кран біде в квартирі відповідача, яка проживає за іншою адресою, тому Акт не відображає реальної дійсності та є необґрунтованим.

Позивач ОСОБА_1 та її уповноважений представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, що містить зміст позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_3 та її уповноважений представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомила.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приймаючи до уваги письмові заяви сторін щодо предмета спору, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 43,10 кв.м., на праві приватної власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що підтверджено Свідоцтвом про право власності на житло, виданим Дніпровською районною державною адміністрацією м. Києва від 25.12.1998 року. (Том 1 а.с. 9, 10)

Згідно Акту про залиття, складеного комісією ЖЕД № 411 від 28.07.2020 року, при обстеженні квартири АДРЕСА_1 виявлено сліди від залиття в спальні, коридорі, кладовій, туалеті та кухні; причиною залиття квартири № 107 зі слів мешканки квартири № 111 є незакритий кран на біде. (Том 1 а.с. 12)

Відповідно до Листа КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» від 05.10.2022 року № 103/45-2500, згідно інформації, наданої організацією оперативно-диспетчерського обслуговування в сфері житлово-комунальних послуг «ГородОК» 27.07.2020 року о 17.04. в телефонному режимі було зафіксовано заявку споживача № 6552377, зі слів заявника відбулось залиття за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками аварійної служби здійснено виїзд за вказаною адресою. За результатами звернення щодо залиття працівниками аварійної служби було перекрито холодне та гаряче водопостачання на біде, залиття відбулось внаслідок прориву шлангу на біде в квартирі № 111 за вищевказаною адресою. (Том 1 а.с. 223, 224, 225)

За даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.08.2020 року, власником квартири АДРЕСА_5 є ОСОБА_3 , якою набуто право власності на квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 29.01.2013 року. (Том 1 а.с. 13)

За даними технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_5 від 27.10.2020 року, в квартирі санвузол є сумісним, квартиру обладнано лише унітазом, дані про розміщення біде відсутні. (Том 1 а.с. 114-117)

Статтею 110 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Так, позивачем долучено до матеріалів справи Висновок про вартість проведення відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 , складений 14.08.2020 року оцінювачем ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки», оцінку проведено 10.08.2020 року. (Том 1 а.с. 20-60)

Разом з тим, суд не приймає до уваги в якості доказу по справі вищезазначений Висновок від 14.08.2020 року, оскільки відповідно до Листа, складеного Фондом державного майна України від 09.11.2020 року № 10-59-22742, ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки» мало право проводити практичну діяльність з оцінки майна лише за умови чинного сертифіката суб`єкта оціночної діяльності, зокрема, у періоди: з 15.08.2018 року по 05.11.2019 року; з 15.09.2020 року до 20.10.2020 року. (а.с. 133-135), тобто 10.08.2020 року ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки» не мало чинного сертифіката суб`єкта оціночної діяльності та не мало право на здійснення оцінки та складення Висновку про вартість проведення відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 .

На виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 27 квітня 2021 року, Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз складено Висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 17441/21-43 від 09.06.2022 року, відповідно до якого встановити причину залиття квартири АДРЕСА_1 згідно даних візуально-інструментального обстеження не вбачається можливим, в зв`язку з відсутністю витоків рідини, пошкоджень санітарно-технічних систем в квартирі № 111 та проведенням ремонтних робіт в квартирі № 107 ; перелік пошкоджень від залиття квартири АДРЕСА_1 , встановлених під час проведення візуально-інструментального обстеження, викладено в дослідницькій частині по першому - четвертому питанню, встановити згідно даних з візуально-інструментального обстеження, чи виникли зазначені пошкодження саме внаслідок залиття, яке виявлено 28.07.2020 року, не вбачається можливим, в зв`язку з відсутністю методики; встановити вартість ремонтно-будівельних робіт та ремонтно-відновлювальних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди) для усунення наслідків залиття квартири АДРЕСА_1 , яке виявлено 28.07.2020 року, згідно даних візуально-інструментального обстеження не вбачається можливим, в зв`язку з: - проведенням ремонтних робіт в квартирі АДРЕСА_1 ; - відсутності методики, що дозволяє встановити час виникнення пошкоджень від залиття згідно візуально-інструментального обстеження; - відсутністю в Акті по факту залиття квартири АДРЕСА_1 від 28.07.2020 року (а.с. 12) дати залиття квартири. (Том 1 а.с. 181-192)

Крім того, експертами у змісті Висновку зауважено, що здійснити розрахунок вартості ремонтно-будівельних робіт та ремонтно-відновлювальних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди) для усунення наслідків залиття квартири АДРЕСА_1 , яке виявлено 28.07.2020 року, на підставі фотознімків та відеозйомки, які містяться на СД диску (Том 1 а.с. 163) не вбачається можливим, оскільки фотознімки та відеозйомка не містять посилань на назви та/або номери приміщень, не охоплюють всі площі опоряджувальних покриттів, покриття підлоги та заповнень дверних отворів, не дозволяють в повній мірі встановити їх ступінь пошкодження, характеристики та, відповідно, визначити вартість при проведенні останнього ремонту будівельних матеріалів і виробів. (Том 1 а.с. 187)

Відповідно до квитанції від 22.07.2021 року ОСОБА_1 сплачено за послуги з проведення експертизи 15 444,90 грн. (Том 1 а.с. 242)

Відповідно до ч. 1 ст. 90 Цивільного процесуального кодексу України, показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 показала, що вона є сусідкою позивача, проживає на восьмому поверсі, в день залиття їй в двері подзвонила сусідка з квартири № 111 і попросила викликати працівників для відкриття дверей її квартири, тому що з її квартири безконтрольно ллється вода, заливає нижні поверхи, а у неї немає ключів від квартири. Свідок після залиття заходила в квартиру позивача, бачила наслідки залиття квартири, пошкодження стелі, стін та підлоги, допомагала вичерпувати воду. Залиття квартир нижніх поверхів відбулось до четвертого поверху. В квартиру відповідача свідок не заходила, причини залиття свідок особисто не бачила. Позивач після залиття в своїй квартирі зробила ремонт.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 показала, що вона є сусідкою позивача, проживає на четвертому поверсі в квартирі № 95 , на час залиття свідка не було вдома, про залиття свідку повідомила її донька, залито було також і квартиру свідка. Зі слів доньки свідку відомо, що залиття відбулось з квартири № 111 , мешканка квартири № 111 заходила до свідка, оглянула їх квартиру, однак не відшкодувала збитки свідку, зазначивши причиною невідшкодування звернення свідка до ЖРЕО. При цьому мешканкою квартири № 111 було відшкодовано шкоду сусідці, яка проживає на п`ятому поверсі. На наступний день після залиття свідок заходила в квартиру позивача та бачила пошкодження квартири внаслідок залиття.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 показала, що вона працює інженером ЖРЕО, здійснювала вихід на заявку про залиття на адресу проживання позивача, разом із комісією ЖРЕО оглянули квартиру позивача, встановили пошкодження та склали акт про залиття квартири позивача. Причина залиття була записана зі слів позивача. Свідок спілкувалась з мешканкою квартири № 111 тільки по телефону, яка їй повідомила про причину залиття, в квартиру відповідача не заходила. Свідку відомо про неодноразове залиття з квартири відповідача.

Відповідно до ст. 179 Житлового кодексу України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572, власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємства по обслуговуванню житла.

За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини. ( ч.1 та 2 ст.1166 Цивільного кодексу України)

За змістом цієї статті обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду покладається на особу, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Крім застосування принципу вини шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка заподіяла шкоду, і самою шкодою. Відсутність хоча б одного з елементів складу цивільного правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої ст.1166 Цивільного кодексу України.

Деліктне зобов`язання - це зобов`язання, в якому особа, що протиправно і винно заподіяла шкоду особистості громадянина або його майну, зобов`язана її відшкодувати, а потерпілий має право на відшкодування заподіяної шкоди у повному обсязі.

У деліктних цивільних правовідносинах реалізуються зобов`язально-правові засоби захисту абсолютних прав. Потерпілий набуває права вимоги про відшкодування збитків, і він має право пред`явити позов про збитки. Праву потерпілого відповідає обов`язок заподіювача шкоди відшкодувати заподіяну шкоду.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 Цивільного кодексу України, власність зобов`язує.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. (стаття 322 Цивільного кодексу України)

Вказана стаття встановлює презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому як абсолютному володарю правомочностей володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Як убачається з матеріалів справи, предмет спору становлять вимоги позивача ОСОБА_1 , яка є співвласником квартири АДРЕСА_1 , з приводу відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям вищезазначеної квартири, вказуючи суб`єктом деліктного зобов`язання відповідача ОСОБА_3 , як власника вищерозташованої квартири АДРЕСА_5 , з вини якої, внаслідок необережного поводження із сантехнічним обладнанням, позивачу завдано шкоду, відшкодування якої підлягає до вирішення в межах даного провадження.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, керуючись діючим законодавством України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відшкодування відповідачем ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 завданої позивачу, як власнику квартири, внаслідок її залиття матеріальної шкоди у розмірі 55 800,00 грн., визначеної відповідно до Висновку експерта про вартість проведення відновлювального ремонту квартири, складеного 14.08.2020 року оцінювачем ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки», - оскільки матеріали справи не містять достатні та належні докази на підтвердження того факту, що саме відповідач ОСОБА_3 є особою, якою заподіяно шкоду позивачу внаслідок залиття її квартири, що саме дії відповідача були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина відповідача.

Так, судом, свідками та сторонами не піддано сумніву факт залиття квартири позивача відповідно до даних, які містять наявні в матеріалах справи Акт про залиття від 28.07.2020 року, складений комісією ЖЕД № 411, та Лист КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» від 05.10.2022 року. Однак вказаними документами, а також іншими доказами, наявними в матеріалах справи, не встановлено дату вчинення залиття квартири позивача; Акт про залиття від 28.07.2020 року не містить прізвища мешканки квартири, зі слів якої комісією встановлено причину залиття - як внаслідок незакриття крану біде в квартирі відповідача, тому дану особу не може бути допитано в якості свідка на підтвердження такого висновку комісії, та комісією, в свою чергу, особисто не засвідчено причину залиття квартири позивача внаслідок незакриття крану біде в квартирі відповідача.

Крім того, суд критично оцінює висновки директора КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», викладені ним в Листі від 05.10.2022 року (Том 1 а.с. 223), щодо встановленої причини залиття квартири позивача, а саме: внаслідок пориву шлангу на біде в квартирі відповідача, оскільки директором КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» не зазначено, якою особою встановлено зазначену ним причину залиття, яким документом підтверджено такий висновок, та такий документ не долучено до матеріалів справи, тому вказана причина залиття є припущенням, яке не може бути прийняте судом в якості доказової бази в розрізі даного спору.

При цьому, слід урахувати, що згідно даних технічного паспорту на квартиру відповідача, в квартирі санвузол є сумісним, квартиру обладнано лише унітазом, дані про розміщення біде відсутні. (Том 1 а.с. 114-117)

Крім того, при ухваленні даного рішення суду, слід зауважити, що відповідно до Висновку за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 17441/21-43 від 09.06.2022 року, складеного експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, встановити причину залиття квартири АДРЕСА_1 , яка належить позивачу, згідно даних візуально-інструментального обстеження не вбачається можливим, встановити згідно даних з візуально-інструментального обстеження, чи виникли зазначені пошкодження саме внаслідок залиття, яке виявлено 28.07.2020 року, не вбачається можливим, встановити вартість ремонтно-будівельних робіт та ремонтно-відновлювальних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди) для усунення наслідків залиття квартири АДРЕСА_1 , яке виявлено 28.07.2020 року, згідно даних візуально-інструментального обстеження не вбачається можливим.

При цьому, судом не прийнято до уваги в якості доказу Висновок про вартість проведення відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 , складений 14.08.2020 року оцінювачем ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки», оцінку проведено 10.08.2020 року. (Том 1 а.с. 20-60), оскільки відповідно до Листа, складеного Фондом державного майна України від 09.11.2020 року № 10-59-22742 (Том 1 а.с. 133-135), ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки» не мало чинного сертифіката суб`єкта оціночної діяльності та не мало право 10.08.2020 року на здійснення оцінки та складення Висновку про вартість проведення відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 .

В частині стягнення моральної шкоди суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

За нормою ст. 269 Цивільного кодексу України, особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. Особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно.

Правовідносини, що виникають із заподіяння позадоговірної моральної шкоди, регулюються ст.ст. 23, 1167 ЦК України, зі змісту яких випливає, що моральна шкода компенсується лише винною особою.

Згідно роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, з огляду на встановлену відсутність факту заподіяння відповідачем шкоди за обставин, встановлених під час розгляду даної справи, у суду відсутні підстави для відшкодування на користь позивача моральної шкоди, яку не доведено в розрізі даного спору.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття жилого приміщення, є необґрунтованим та задоволенню не підлягає в повному обсязі.

В порядку ч. 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з огляду на повну відмову у задоволенні позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 23, 269, 319, 322, 625, 1166 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, ст.ст. 2, 4, 6-13, 77, 81, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття жилого приміщення- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 01 червня 2023 року.

Суддя: В.І. Галаган