Провадження № 6/752/116/23
У Х В А Л А

18 липня 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судових засідань - Давиденко С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві заяву боржника ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Закритого акціонерного товариства «Трансроуд Груп» про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

у вересні 2022 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про відстрочку виконання рішення суду у цивільній справі № 2-3298/09 в якій просила відстрочити виконання рішення суду терміном на 12 місяців з дня постановлення ухвали суду, шляхом сплати щомісячного платежу з залишку боргу у 825 532,09 грн на рахунок стягувача рівними частинами в розмірі 68 794,34 грн.

Заява мотивована тим, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07.07.2009 р. стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ЗАТ «Трансроуд Груп» на користь ПАТ «Укргазбанк» 46 772,75 доларів США та 75,01 грн заборгованості за кредитним договором № 1/2006 від 30.01.2006 року, на виконання якого 07.09.2009 року було видано виконавчий лист № 2-3298/09.

29.04.2021 р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Телявським А.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_2 по виконанню виконавчого листа №2-3287/09, виданого Голосіївським районним судом м. Києва.

17.09.2021 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Наразі, ОСОБА_1 частково погашено борг на користь стягувача у розмірі 18690,27 доларів США і 27 центів за рахунок реалізації ТЗ боржника на прилюдних торгах 08.12.2010 року, а також у розмірі поточних платежів в тому числі шляхом звернення стягнення на заробітну плату Боржника у розмірі 17 252,90 грн, що складає 40% від загальної суми боргу. До сплати залишилось 825 532,09 залишку боргу, що підтверджується постановою виконавця.

Однак, враховуючи військову агресію Російської Федерації проти України, Указу Президента України від 24.02.2022 р. про введення в Україні воєнного стану, який триває до цього часу, з метою продовження виконання заявником рішення Голосіївського районного суду м. Києва, виконання якого ускладняється особливістю характеру обставин воєнного стану та введених у зв`язку з цим обмежень, заявник вбачає можливість поступового погашення залишку боргу через розстрочення виконання рішення суду за рахунок доходу, отриманого всіма членами родини від сімейного бізнесу.

Вказане стало підставою для звернення до суду з заявою.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату і час судового розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв чи клопотань не надали, однак це не є перешкодою для вирішення даного питання.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07.07.2009 р. стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ЗАТ «Трансроуд Груп» на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 46 772,75 доларів США та 75,01 грн заборгованості за кредитним договором № 1/2006 від 30.01.2006 року, 1730 грн судових витрат; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 20085 грн штрафу. В рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на ТЗ «Лексус» н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності та переданий в заставу ВАТ АБ «Укргазбанк» згідно договору застави.

На виконання рішення суду 07.09.2009 року видані виконавчі листи, зокрема, щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського А.М. від 29.04.2021 року було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа № 2-3298/09 від 07.09.2009 року. 29.04.2021 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у ТОВ «Бучко Трек Сістемс» та винесено постанову про арешт коштів боржника.

Відповідно до постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 15.09.2022 заборгованість за виконавчим документом № 2-3298/09 виданий 07.09.2009 на момент подачі виконавчого документа на примусове виконання до приватного виконавця була частково погашена та складала 28 082,48 доларів США та 75,01 грн. Внесені зміни до постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника у якій зазначити: «відрахування проводити до виплати заборгованості заборгованості за виконавчими документами та основних винагород приватного виконавця - 825 532,09 UAH».

Згідно з положеннями ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно ст. 435 ЦПК України відстрочення виконання рішення є правом суду, а не обов`язком.

Крім того, пунктом 10 постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року № 14, визначено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

З аналізу викладених норм вбачається, що нормами ЦПК України не встановлено вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання судового рішення.

Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 9901/598/19.

Необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, оцінки доводів боржника та заперечень кредитора, зокрема, й щодо його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі № 910/1180/19 та від 03 вересня 2020 року у справі № 905/30/16.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018, від 19 червня 2019 року у справі № 2-55/10.

Боржник обґрунтовує необхідність відстрочення виконання рішення суду введенням в України воєнного стану та неможливість у зв`язку з цим виконання рішення суду.

Однак, на думку суду, дані обставини не можуть бути підставою для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду, оскільки між неможливістю виконання покладеного рішенням суду обов`язку і введенням воєнного стану повинен бути безпосередній, прямий, причинний зв`язок.

В заяві не наведено доводів та доказів, яким саме чином введення воєнного стану вплинуло на його обов`язок своєчасного виконання судового рішення.

Сам по собі факт введення воєнного стану на території України не є безумовною підставою для здійснення судом відстрочення виконання рішення суду, адже мають враховуватись конкретні обставини введення такого правового режиму у відношенні до певної особи.

Варто зазначити, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа було відкрито 17.09.2021 р. до введення в Україні воєнного стану. Заявником не зазначено у заяві обставин, які істотно ускладнювали виконання рішення або робили його неможливим в період до 24 лютого 2022 року.

Судом також враховано інтереси стягувача, поведінку боржника, наявність заборгованості у виконавчому провадженні НОМЕР_2 в розмірі 825 532,09 грн.

Варто також зазначити, що розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. (ч.5 ст 435 ЦПК України).

Рішення у справі №2-3298 ухвалено 7 липня 2009 року, тобто з дня його ухвалення пройшло більше одного року. При цьому відповідач питання про його відстрочку не ставив.

Згідно з положень статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

ЄСПЛ у своїй практиці акцентує увагу на тому, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Тобто, довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправданим за конкретних обставин справи.

З огляду на викладе, підстави для відстрочення виконання рішення суду у цивільній справі 2-3298/09 відсутні, а заяву боржника ОСОБА_1 потрібно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259-261, 353-355, 435 ЦПК України, суд, -

постановив:

заяву боржника ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду у цивільній справі за Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Закритого акціонерного товариства «Трансроуд Груп» про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: К.Г. Плахотнюк