РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2023 року

м. Рівне

Справа № 465/4898/22

Провадження № 22-ц/4815/544/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Ковальчук Н.М.,

Хилевича С.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 22 лютого 2023 року, ухвалене у складі судді Делалової О.М., повний текст рішення складено 27 лютого 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_3 . Позов обґрунтовано тим, що з 12 жовтня 2014 року по 03 квітня 2021 року вони з відповідачем перебували у шлюбі та мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачем. Дитина знаходиться повністю на утриманні позивача, а відповідач у добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає. Розмір витрат на утримання дитини протягом календарного місяця приблизно складає 12500 гривень. При цьому позивач зазначає, що несе додаткові витрати на оренду квартири, яку вона винаймає у м. Львові, в якій проживає з донькою.

Вказала, що відповідач постійно працює, займається підприємницькою діяльністю дванадцять років, офіційно зареєстрований як фізична особа-підприємець з 16 липня 2010 року, має три спеціалізованих магазини з роздрібної торгівлі побутовими електротоварами, отримує дохід щомісячно, являється працездатним, інших неповнолітніх дітей немає, непрацездатної дружини, батьків, дочки, сина немає, не сплачує коштів по зобов`язаннях, отже спроможний сплачувати аліменти на дитину. Вона ж не працює, займається доглядом і вихованням малолітньої дитини.

Після уточнення позовних вимог 03 листопада 2022 року, просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 22 лютого 2023 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частці всіх

видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 серпня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції врахував матеріальне становище платника аліментів, його стан здоров`я на теперішній час, проходження інтенсивного лікування, обмеженість у працездатності, відсутність даних про наявність у сторін нерухомого майна, даних щодо стану здоров`я дитини, та дійшов висновку про часткове задоволення позову. При цьому, суд першої інстанції роз`яснив сторонам, що згідно зі положеннями статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

З апеляційною скаргою на вказане рішення суду першої інстанції звернулась ОСОБА_1 . Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для вирішення справи. Так судом не з`ясовано матеріальне становище ОСОБА_2 .. Стверджує, що відповідач є фізичною особою-підприємцем та має три спеціалізовані магазини з роздрібної торгівлі побутовими електротоварами та має належні йому на праві власності об`єкти нерухомості. Крім того вказує, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів є еквівалентним сумі, що становить приблизно 2 226,33 гривень, при цьому законодавством передбачено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років і розмірі 2 833 гривень. Отже щомісячний розмір аліментів встановлений рішенням суду є меншим ніж прожитковий мінімум для дітей відповідного віку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_4 , щомісячно у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не нижче 50% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з дня надходження позовної заяви.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив. Поштові відправлення направлені на адресу позивачки, вказану нею в позові та в апеляційній скарзі, як місце постійного проживання, та на адресу відповідача повернулись до суду апеляційної інстанції без вручення.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2014 року. Рішенням Радивилівського районного суду від 03 березня 2021 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають малолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями відповідних документів, що долучені до матеріалів справи.

Дитина проживає з матр`ю, що не заперечується відповідачем.

Позивач на підтвердження того, що вона винаймає квартиру надала суду копії договорів оренди квартири у м. Львові від 10 січня 2019 року та від 11 січня 2020 року.

Доказів працевлаштування та отримання будь-яких доходів позивач суду не надала.

Відповідно до довідки МСЕК № 481875 серія 12 ААВ ОСОБА_2 встановлена друга група інвалідності з 08.08.20022 року, причина інвалідності загальне захворювання по онко з ураженням ЦНС, дата чергового огляду серпень 2023 року.

Відповідачем під час розгляду справи судом першої інстанції було надано суду

накладні з придбання ліків за період з квітня по жовтень 2022 року для хіміотерапії з зазначенням ціни та квитанції про їх оплату. Так, в середньому щомісячні витрати на лікування складають 130 000 гривень.

Відповідачем також надано індивідуальні відомості про застраховану особу з Пенсійного фонду щодо сум заробітку для нарахування пенсії ОСОБА_2 за період з 2010 року по 2021 рік. З наданих відомостей вбачається, що за 2021 рік сума заробітку для нарахування пенсії становила в середньому 6000 гривень.

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 02 червня 2014 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно з подальшою індексацією доходів, починаючи з 25.03.2014 року до повноліття дитини. Відповідач надав суду першої інстанції докази перерахування грошових коштів виконавчій службі в оплату аліментів по зазначеному рішенню суду у розмірі 1 309 гривень щомісячно за період з лютого 2022 року по грудень 2022 року.

До апеляційної скарги позивач додала клопотання про витребування доказів судом та просила суд апеляційної інстанції витребувати у головного управління Державної податкової служби у Рівненській області інформацію про доходи, копії податкових декларацій про майновий стан і доходи Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 за період з 01 січня 2022 року по даний час.

Колегією суддів апеляційного суду не задоволено вказане клопотання, оскільки відповідно до положень цивільного процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції і межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Оскільки позивач не надавала вказані в клопотанні про витребування доказів документи суду першої інстанції, не надала суду докази неможливості їх отримання під час розгляду справи судом першої інстанції, як не надала і доказів неможливості їх отримання після ухвалення судом першої інстанції рішення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для задоволення вказаного клопотання.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду змінюється за рішенням суду за позовом отримувача аліментів.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо

платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 СК України).

Відповідно до частини 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Оскільки в справі, яка переглядається, ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогою про стягнення аліментів у порядку позовного провадження, то застосуванню підлягають положення статті 12 ЦПК України щодо змагальності сторін, зокрема, в частині їх права на подання доказів з приводу обставин, які в силу статті 182 СК України мають враховуватися судом під час визначення розміру аліментів.

При цьому за змістом частини першої статті 183 СК України саме на суд покладено обов`язок з визначення розміру частки заробітку платника аліментів, яка буде стягуватися як аліменти на дитину.

У справі, яка переглядається, визначаючи розмір частки заробітку ОСОБА_2 , яка буде стягуватися як аліменти на дитину суд першої інстанції, врахував стан здоров`я сторін, пославшись, зокрема, на те, що відповідач є особою з інвалідністю ІІ групи, той факт, що він наразі проходить інтенсивне вартісне лікування, наявність у нього зобов`язань по сплаті аліментів на іншу дитину.

Доказів того, що відповідач має більші доходи, позивачем не доведено. Нею також не доведено витрати відповідача у тому числі на придбання нерухомого майна або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Доказів того, що визначений судом розмір аліментів не відповідає потребам дитини позивачка до суду інстанцій не надала.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази надані сторонами, дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни рішення суду, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 382 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 22 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий І. В. Вейтас

Судді Н.М. Ковальчук

С.В. Хилевич