Ухвала

31 травня 2023 року

м. Київ

справа № 712/11273/21

провадження № 61-8016ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 лютого 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 17 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення страхового відшкодування, неустойки, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - ПрАТ «СК «УСГ») про стягнення страхового відшкодування, неустойки, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що 16 жовтня 2018 року на перехресті вул. Р. Люксембург та бульв. Шевченка у м. Черкаси сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю автомобіля марки ГАЗ-3110, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки RENAULT LAGUNA, номерний знак НОМЕР_2 , під його керуванням, в результаті якої вказані автомобілі зазнали технічних пошкоджень.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкас від 29 листопада 2018 року (справа № 712/14026/18) винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_2 .

Відповідальність водія автомобіля марки ГАЗ-3110, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , на момент настання ДТП застрахована згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AM/2713687 у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» (далі - ТДВ «СТДВ «Глобус»), правонаступником якого є ПрАТ «СК «УСГ».

З метою отримання страхового відшкодування 19 жовтня 2018 року ТДВ «СТДВ «Глобус», правонаступником якого є ПрАТ «СК «УСГ», надані всі документи, необхідні для прийняття рішення щодо сплати належного страхового відшкодування, в тому числі повідомлення про настання страхового випадку та заяву про страхове відшкодування.

Вказував, що 20 лютого 2019 року звернувся до страховика, шляхом подання заяви, із вимогою повідомити його, на якому етапі страхова справа та, на коли страховиком планується виплата належного йому страхового відшкодування.

10 травня 2019 року ним направлено скаргу до МТСБУ та НАЦКОМФІНПОСЛУГ із вимогою провести перевірку в частині дотримання страхового ТДВ «СТДВ «Глобус», правонаступником якого є ПрАТ «СК «УСГ», щодо безпідставної затримки у виплаті страхового відшкодування та ігнорування його запитів, як споживача страхових послуг.

НАЦКОМФІНПОСЛУГ направило йому листа від 13 травня 2019 року, відповідно до змісту якого, власниками пошкодженого автомобіля, на момент настання ДТП, являються ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які не наділили його, правом отримувати страхове відшкодування, за випадком, що мав місце 16 жовтня 2018 року.

Вказував, що разом із повідомленням про настання ДТП, ним надано страховику доручення від 30 серпня 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_3 довірила йому отримувати страхові відшкодування, пов`язані із пошкодженням автомобіля марки RENAULT LAGUNA, номерний знак НОМЕР_2 .

Незважаючи на наявність вказаної довіреності, НАЦКОМФІНПОСЛУГ повідомив його про відсутність у ТДВ «СТДВ «Глобус», правонаступником якого є ПрАТ «СК «УСГ», підстав здійснення належного йому страхового відшкодування. За основу цього рішення державний регулятор прийняв офіційну відповідь нотаріуса ОСОБА_5 , який повідомив про недійсність вказаної довіреності.

Вважав, що вказана відповідь нотаріуса ОСОБА_5 не може вважатися офіційним на території України документом, а тому підстави для відмови ТДВ «СТДВ «Глобус», правонаступником якого є ПрАТ «СК «УСГ», у виплаті належного страхового відшкодування відсутні.

Для з`ясування нанесеної йому майнової шкоди 27 березня 2019 року проведено авто-товарознавчу експертизу (дослідження) № 001/19-1, за результатами якої розмір нанесених йому майнових збитків складає 42 181,13 грн.

Відповідно до розрахунків, наведених ним: пеня за прострочення заборгованості складає 25 151,40 грн; сума інфляційного збільшення заборгованості - 6 877,50 грн; три проценти річних від простроченої суми - 3 474,00 грн. Загальна сума штрафних нарахувань з 17 січня 2019 року до 15 жовтня 2021 року складає 35 502,90 грн. Крім того, у результаті дій страховика йому завдано моральної шкоди.

Ураховуючи викладене, просив суд стягнути з ПрАТ «СК «УСГ» на свою користь невиплачене страхове відшкодування у розмірі 42 181,13 грн, штрафні санкції у розмірі 35 502,90 грн та 15 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 лютого 2023 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 17 травня 2023 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «УСГ» на користь ОСОБА_1 невиплачене страхове відшкодування у розмірі 27 620,19 грн; три відсотки річних, нарахованих за період з 17 січня 2019 року до 15 жовтня 2021 року, у розмірі 2 274,68 грн, інфляційні втрати, нараховані за період з лютого 2019 до вересня 2021 у розмірі 4 503,40 грн; пеню за несплату страхового відшкодування за період з 15 жовтня 2020 року до 15 жовтня 2021 року у розмірі 3 860,35 грн. У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що позивач, враховуючи висновок судової експертизи від 17 листопада 2022 року № 023/2022, має право на виплату йому страховою компанією страхового відшкодування у розмірі 27 620,19 грн. Суди дійшли висновку, що починаючи з 91-го дня після звернення ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування у страховика виникло прострочення виконання грошового зобов`язання. Щодо вимоги про стягнення з відповідача пені, суди дійшли висновку про часткове задоволення, оскільки встановлено розмір заборгованості 27 620,19 грн і відповідно за несвоєчасну виплату страхового відшкодування страховик має сплатити на вимогу позивача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на час прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення. Суди, враховуючи подану відповідачем заяву про застосування строків позовної давності, дійшли висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 3 860,35 грн, яка нарахована за період 15 жовтня 2020 року до 15 жовтня 2021 року. Відмовляючи в задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди, суди виходили з того, що позивачем не зазначені обставини, які б свідчили про завдання йому такої шкоди саме відповідачем.

29 травня 2023 року ПрАТ «СК «УСГ» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 лютого 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 17 травня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 лютого 2022 року розгляд цієї справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки відповідно до положень статей 19, 274 ЦПК України ціна позову у справі (92 684,03 грн) не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Черкаський апеляційний суд вирішував цю справу без повідомлення учасників справи, в порядку частини першої статті 368 ЦПК України, оскільки спір є малозначним.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення страхового відшкодування, неустойки, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та відшкодування моральної шкоди у загальному розмірі 92 684,03 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (268 400,00 грн), а тому відповідно до вимог ЦПК України справа є малозначною.

Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Касаційна скарга містить посилання на те, що рішення у цій малозначній справі оскаржуються до суду касаційної інстанції на підставі підпунктів «а», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики на сучасному етапі її розвитку й становлення, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, значущістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.

Наведені заявником обставини, які, на його переконання, потребують формування єдиної правозастосовчої практики, Верховний Суд визнає такими, що не стосуються фундаментальних питань права, а тому, враховуючи характер спірних правовідносин, предмет спору, ціну позову (92 684,03 грн) та устелену судову практику, вважає, що справа № 712/11273/21 є малозначною.

Верховний Суд дійшов переконання, що заявник не зазначив у чому конкретно полягає значущість для держави і суспільства правового питання, яке на його думку, має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Такі посилання носять загальний характер і направлені виключно на обґрунтування формальних підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Наведене дає підстави для висновку, що касаційна скарга не містить належного обґрунтування наявності підстав, передбачених підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, для перегляду малозначної справи судом касаційної інстанції.

Щодо доводів заявника про те, що справа становить значний суспільний інтерес та має для нього виняткове значення, Верховний Суд зазначає, що поняття значного суспільного інтересу та винятковості справи є оціночним та потребує належного обґрунтування. Заявник не навів переконливих доводів та не надав відповідних доказів, які б свідчили про те, що справа становить значний суспільний інтерес та має для нього виняткове значення, а сама по собі вказівка про це у касаційній скарзі не дає підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Посилання заявника на помилковість висновку суду першої інстанції щодо малозначності справи є безпідставними з огляду на те, що ціна позову у цій справі становить 92 684,03 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому відповідно до вимог ЦПК України справа є малозначною.

Оскільки, касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 лютого 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 17 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення страхового відшкодування, неустойки, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний