КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2023 року

справа № 761/39061/21

провадження № 22-ц/824/1451/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Кулікової С.В., Верланова С.М.

при секретарі: Дьоміній К.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «МР КЕТ КОРПОРЕЙШН»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «МР КЕТ КОРПОРЕЙШН» - Панкратової Лесі Миколаївни на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 вересня 2022 року в цивільній справі за позовом за ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МР КЕТ КОРПОРЕЙШН» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МР КЕТ КОРПОРЕЙШН» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні.

У своїй позовній заяві з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МР КЕТ КОРПОРЕЙШН» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 162 799 гривень 90 копійок, компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 69 530 гривень 35 копійок, середній заробіток за час затримки в розрахунку у розмірі 147 497 гривень 43 копійок, компенсацію втрати частини грошових доходів у розмірі 12 562 гривень 76 копійок, пеню за період невиплати заробітної плати у розмірі 34 891 гривень 21 копійок.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що ОСОБА_1 був прийнятий на посаду фінансового директора на підставі заяви та наказу від 16.03.2017, приступив до роботи 17.03.2017. Заробітна плата згідно наказу - 4000 грн до цього часу не виплачена. Звільнений з посади за власним бажанням з 09.08.2021 на підставі заяви та наказу від 09.08.2021.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 вересня 2022 року Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МР КЕТ КОРПОРЕЙШН» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні - задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «МР КЕТ КОРПОРЕЙШН» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 162 799 гривень 90 копійок, компенсацію за не використані дні щорічної відпустки у розмірі 69 530 гривень 35 копійок, середній заробіток за час затримки в розрахунку у розмірі 147 497 гривень 43 копійок, компенсацію втрати частини грошових доходів у розмірі 12 562 гривень 76 копійок., пеню за період невиплати заробітної плати у розмірі 34 891 гривень 21 копійок та судовий збір у розмірі 908 гривень 00 копійок.

В поданій апеляційній скарзі представник ТОВ «МР КЕТ КОРПОРЕЙШН» просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог посилається на відсутність заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку перед ОСОБА_1 . Відповідачем надано до суду належні докази на підтвердження вказаної обставини, зокрема банківська виписка та платіжні доручення.

Вказує, що на прохання позивача заробітна плата сплачувалась не за відпрацьований місяць, а наперед. Кошти перераховувались на банківську карту працівника та на карту його дружини. Позивачем не надано доказів на спростування отриманих коштів та їх призначення. Посилання позивача на те, що кошти сплачено за виконання окремих доручень не відповідає дійсності.

В судовому засіданніпредставник відповідачаапеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга непідлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що надані відповідачем докази про виплату заробітної плати не відповідають формі, передбаченій Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України №148 від 29 грудня 2017 року, не містять підпису ОСОБА_1 про одержання коштів, підстав для видачі коштів, заявок на видачу коштів або розрахункового документу, атому не є належними доказами, які підтверджують виплату позивачу заробітної плати у сумах та у періоди, зазначені у цих відомостях.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 міститься запис про прийняття на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «МР КЕТ Корпорейшн» на посаду Директор фінансовий з 17 березня 2017 року (т.1 а.с.7).

Заробітна плата згідно наказу - 4 000 грн.

Відповідно до Наказу №МРК-04 про припинення трудового договору (контракту) від 09 серпня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 було звільнено 09 серпня 2021 року за власним бажанням (т.1, а.с. 18), що також додатково підтверджується записом у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 (т.1 а.с.7).

Позивач стверджує, що починаючи з березня 2019 і по серпень 2021 позивачу нараховувалась але не виплачувалася заробітна плата. Заборгованість по заробітній платі за спірний період, на думку позивача, становить 162 799,99 грн.

Крім того, компенсація за невикористану відпустку, на думку позивача, становить 20 426,64 грн.

При вирішенні спору, суд першої інстанції дійшов вірних висновків в частині стягнення невиплаченої заробітної плати та компенсації, виходячи з наступного.

Як передбачено ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в cт. 116 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначенні суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

На підтвердження проведення розрахунків, відповідачем було зазначено, що виплата заробітної плати за спірний період здійснювалася товариством наперед - авансом на прохання працівника, у сумі 194 558,00 грн (т.1 а.с. 53-54).

На підтвердження викладеного було надано копії квитанцій та банківських виписок (т.1 а.с.57-158).

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності, фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність, фізичними особами регулюється Положенням про ведення касових операцій у національні валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України № 148 від 29 грудня 2017 року.

Відповідно до п.23 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, електронними розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівки.

Видача готівки з каси проводиться за видатковими касовими ордерами (додаток 3) або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки підписуються керівником і головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником. До видаткових ордерів додаються заяви на видачу готівки, розрахунки (п. 26 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні).

Виплати, пов`язані з оплатою праці, проводяться касиром установи/підприємства за видатковими касовими ордерами, складеними на кожного одержувача чи за видатковими відомостями (п.30 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні). Додатком 1 до Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні встановлено форму відомості на виплату готівки, яка містити в таблиці колонку 5 «підпис про одержання».

Надані відповідачем докази про виплату грошей не відповідають формі, передбаченій Положенням про ведення касових операцій у національні валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України № 148 від 29 грудня 2017 року, не містять підпису ОСОБА_1 про одержання коштів, підстав для видачі коштів, заявок на видачу коштів або розрахункового документу а тому не є належними доказами які підтверджують виплату позивачу заробітної плати у сумах та у періоди, зазначені в цих відомостях.

Відносно порядку видачі готівки для виплат за довіреністю, передбачено п. 28 розділу III Положення № 148 у ВКО після П.І.Б. одержувача готівки бухгалтер зазначає П.І.Б. особи, якій довірено одержати готівку, а в разі видачі готівки за видатковою відомістю перед підписом про одержання грошей касир робить у ній напис «За довіреністю».

Довіреність або нотаріально засвідчену копію довіреності залишають у касира і додають до ВКО або видаткової відомості.

Касир вимагає пред`явити паспорт або інший документ, що посвідчує особу та відповідно до законодавства України може бути використаний на території України для укладення правочинів, у разі видачі окремим фізичним особам готівки (у тому числі працівникам установи/підприємства) за ВКО або видатковою відомістю, записує його найменування і номер, ким і коли він виданий (п. 27 розділу III Положення № 148).

Фізична особа розписується у ВКО або видатковій відомості про одержання готівки із зазначенням одержаної суми (гривень - словами, копійок - цифрами). Одержувачі пред`являють паспорти чи документи, що їх замінюють, якщо видаткова відомість складена на видачу готівки кільком особам, та розписуються у відповідній графі документа. ВКО або видаткові відомості не приймають для виведення залишку готівки в касі, якщо видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача.

Згідно з ч. 4 ст. 245 ЦК довіреності на отримання зарплати, стипендії, пенсії, аліментів, інших платежів мають бути засвідчені посадовими особами підприємства, в якому довіритель працює, вчиться, перебуває на стаціонарному лікуванні, або за місцем його проживання. Термін дії довіреності має бути вказаний у самій довіреності (ч. 1 ст. 247 ЦК). Інакше довіреність вважається безстроковою і є чинною до припинення її дії. В довіреності обов`язково потрібно вказати дату її вчинення, адже без дати вчинення довіреність вважатиметься нікчемною (п. 3 ст. 247 ЦК).

Якщо видача готівки проводиться за довіреністю, оформленою у встановленому порядку згідно із законодавством України, то в тексті ордера після прізвища, імені та по батькові одержувача готівки бухгалтер зазначає прізвище, ім`я та по батькові особи, якій довірено одержати готівку.

У разі видачі готівки за видатковою відомістю перед підписом про одержання грошей касир робить у ній напис «За довіреністю». Довіреність залишається в касира і додається до видаткового касового ордера або видаткової відомості. Тобто уповноважений представник працівника просто підписує за нього всі необхідні документи, які оформляються в тому самому порядку, що і при самостійному отриманні виплат працівником. Якщо працівник підприємства довірить представнику отримання зарплати лише один раз за будь-який певний період - це буде разова довіреність. Якщо він обумовить, наприклад, що довіряє отримувати дохід, що йому належить, у вигляді зарплати, премій, надбавок за рік, то це буде вже спеціальна довіреність.

Обов`язкові реквізити, які повинна містити довіреність, обумовлені у ст.ст. 244-247 ЦК України, до них належать: місце та дата складання (підписання),прізвище, ім`я та по батькові довірителя і повіреного, паспортні дані обох і місце їх проживання, дії, які повірений уповноважений вчинити.

Судом першої інстанції було надано вірну оцінку доказам, які було подано відповідачем а саме: Довіреності від 01.08.2020 року за № 01-08-01-20 якою генеральний директор ТОВ «МР КЕТ КОРПОРЕЙШН» уповноважує ОСОБА_2 представляти інтереси ОСОБА_1 в усіх банках та/або банківських/фінансових установах на територій України, зазначена довіреність не містить місце її складання, підпису ОСОБА_1 на надання останнім згоди на отримання ОСОБА_2 заробітної плати за певний період.

Довіреності від 01.04.2020 р. за № 01-04-01-20 на уповноваження ОСОБА_4, Довіреність від 01.03.2020 р. за № 01-03-01-20 на уповноваження ОСОБА_5 Довіреність від 01.09.2020 р. за № 01-09-01-20 на уповноваження ОСОБА_6, Довіреність від 01.11.2020 р. за № 01-11-01-20 на уповноваження ОСОБА_7, Довіреність від 01.10.2020 р. за № 01-10-01-20 на уповноваження ОСОБА_3 , також не відповідають приписам визначеним у редакції ст.ст. 244-247 ЦК України.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду без обмежень у будь-яких строках.

Як ч. 1 ст. 94 КЗпП України, так і ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує градівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «МР КЕТ КОРПОРЕЙШН» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі у розмірі 162 799 (сто шістдесят дві тисячі сімсот дев`яносто дев`ять) гривень 90 копійок.

Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Оскільки невикористаний термін щорічної відпустки в період з 17 березня 2017 року по 09 серпня 2021 року складає 104 календарних дні, відтак суд обгрунтовано вважав стягнути суму компенсації за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 69 530 (шістдесят дев`ять тисяч п`ятсот тридцять) гривень 35 копійок.

Відповідно до Постанови КМУ від 8 лютого 1995 р. за № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», надалі за текстом Постанова № 100, вона застосовується, серед іншого, у випадках вимушеного прогулу. Відповідно до п. 2 Постанови № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Положеннями пункту 3 Порядку визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Пунктом 5 Порядку визначено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

З наявної в матеріалах справи копії довідки ОК-5 вбачається, що середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 складає 6 500,00 грн.

Згідно пункту 8 Порядку, для визначення середнього заробітку, що підлягає стягненню на користь Позивача, необхідним є помножити середньоденний заробіток, який становить 288,10 гривень на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Розрахунок суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні провадиться з дати фактичного звільнення - 09 серпня 2021 по дату винесення ріщення - 20 вересня 2022 року.

Колегія суддів погоджується із визначеною судом сумою компенсації за весь час затримки розрахунку при звільненні, що становить 147 497 гривень 43 копійок.

Статтею 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці грошове забезпечення-); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Аналогічне положення закріплено в ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Постанови КМУ від 21.02.2001 № 159, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з 01 січня 2001 року.

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Своєчасно не отриманий з вини громадянина дохід компенсації не підлягає. Відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Стаття 3 Закону України визначає, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу.

Судом вірно взято до уваги розрахунок позивача компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати вбачається, що з березня 2019 року по серпень 2021 року компенсація втрати частини грошових доходів у розмірі 12 562 гривень 76 копійок, а також розрахунок позивача по пені за несплату заробітної плати за період з 01 березня 2019 року по 12 вересня 2022 року, відповідно до якого заборгованість за 2019 рік становить 17 117,03 грн.

Інші доводи не впливають на висновок суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «МР КЕТ КОРПОРЕЙШН» - Панкратової Лесі Миколаївни залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді