ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року

м. Харків

справа № 617/1406/20

провадження № 22ц/818/123/23

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Тичкової О.Ю.

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство"

третя особа - Державне підприємство "Харківська державна лісовпорядна експедиція"

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Куп`янської окружної прокуратури Харківської області, яка діє в інтересах Чугуївської районної державної адміністрації, Старосалтівської селищної ради на заочне рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 16 лютого 2021 року ухвалене у складі судді Подмаркової Ю.М.,-

УСТАНОВИВ:

12.08.2020 ОСОБА_2 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою про витребування безпідставно набутого майна та про визнання права власності на нерухоме майно, після уточнення якої просив:

- витребувати у Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство" земельну ділянку площею 0,0947 га, кадастровий номер :01:005:0124 на користь ОСОБА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) право власності на земельну ділянку, площею 0,0947 га, кадастровий номер :01:005:0124, цільове призначення для індивідуального дачного будівництва, адреса: Харківська область, Вовчанський район, Старосалтівська селищна рада, за межами населених пунктів.

На обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0947 га, кадастровий номер :01:005:0124, цільове призначення: для індивідуального дачного будівництва, що розташована на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області, за межами населених пунктів, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.12.2014, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Трощій І.В. зареєстровано в реєстрі за № 3156.

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 10.11.2016 у справі № 617/692/15-ц задоволено позовну заяву заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство" до Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_1 , Реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції, третя особа: ОСОБА_3 , про визнання недійсними розпоряджень та повернення земельної ділянки, а саме: визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Вовчанської районної державної адміністрації від 21.11.2012 № 660 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі їх у власність для індивідуального дачного будівництва" в частині надання ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва; визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Вовчанської районної державної адміністрації від 19.07.2013 № 174 "Про затвердження Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі у власність 88 громадянам для індивідуального дачного будівництва за межами населених пунктів на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області" в частині передачі ОСОБА_3 у власність земельної ділянки (кадастровий номер :01:005:0124), загальною площею 0,0947 га., вартістю 194 722 грн, для індивідуального дачного будівництва; визнано недійсним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яке внесено державним реєстратором реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції на земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0124 від 08.08.2013 № 4837012 та від 09.12.2014 № 17847264; зобов`язано ОСОБА_1 передати, а ДП "Вовчанське лісове господарство" прийняти земельну ділянку, площею 0,0947 га (кадастровий номер :01:005:0124), про що скласти акт прийому-передачі.

Підставою для задоволення позовних вимог став лист Державного підприємства "Харківська державна лісовпорядна експедиція" від 19.03.2015 № 128, за змістом якого, Харківською державною лісовпорядною експедицією на вимогу прокуратури Харківської області за наданими прокуратурою координатами земельних ділянок громадян було здійснено співставлення меж земель Старосалтівського лісництва ДП "Вовчанське лісове господарство" (квартал 103) відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2010 року та земельних ділянок громадян, яким надані земельні ділянки для індивідуального дачного будівництва, зокрема, земельною ділянкою кадастровий номер :01:005:0124, наданою ОСОБА_3 .

За висновком Харківської державної лісовпорядної експедиції після опрацювання інформації встановлено, що земельні ділянки громадян, які надані для індивідуального дачного будівництва, у тому числі земельна ділянка з кадастровим номером :01:005:0124, знаходяться в кварталі 103 виділ 8-9; 11; 15-22; 28-29.

Тобто, підставою для задоволення позовних вимог та витребування земельної ділянки з володіння ОСОБА_1 на користь ДП "Вовчанське лісове господарство" (шляхом зобов`язання передати земельну ділянку) послугували дані про наявне право власності держлісгоспу згідно планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування земель Старосалтівського лісництва ДП "Вовчанське лісове господарство" (квартал 103), які, згідно пункту 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України, підтверджують право постійного користування державних лісогосподарських підприємств земельними ділянками лісогосподарського призначення.

Рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 10.11.2016 у справі № 617/692/15-ц було виконано: в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яке внесено державним реєстратором реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції на земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0124 від 08.08.2013 № 4837012 та від 09.12.2014 № 17847264; в частині передачі земельної ділянки на користь ДП "Вовчанське лісове господарство" за актом прийому-передачі. На день звернення з даним позовом до суду, Державний реєстр речових прав на нерухоме майно не містить відомостей про власника земельної ділянки.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18.05.2017 по справі № 635/5773/16-ц за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Державного підприємства "Харківська державна лісовпорядна експедиція", Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство" про визнання частково недійсними планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування та про зобов`язання внести зміни до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування - визнано частково недійсними планово-картографічні матеріали лісовпорядкування лісовпорядкувального планшету № 7 кварталу № 103 Старосалтівського лісництва Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство", розробленого Українським державним проектним лісовпорядним виробничим об`єднанням "Харківська державна лісовпорядна експедиція" у 2001 та 2010 роках; зобов`язано Державне підприємство "Харківська державна лісовпорядна експедиція" в порядку поточного лісовпорядкування внести зміни до планшету лісовпорядкування № 7 планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування 2010 року щодо земель, які надані в постійне користування Державному підприємству "Вовчанське лісове господарство", виключивши із кварталу № 103 Старосалтівського лісництва земельні ділянки, що вилучені для розташування баз відпочинку "Сосновий бір" (площею 1,29 га), "Залив" (площею 3,1 га) та "Сосновий бір ЗЕМІ-1" (площею 1,0 га), у відповідності з координатами зовнішніх меж вказаних земельних ділянок, встановлених у Технічних звітах, що складені Товариством з обмеженою відповідальністю "Аг Ріелті".

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 18.05.2017 по справі № 635/5773/16-ц ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23.08.2017 та постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.12.2018 залишено без змін, а тому, воно набрало статус остаточного рішення у справі.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 18.05.2017 по справі № 635/5773/16-ц було виконано ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція" згідно листа від 26.09.2017 № 372.

Листом від 02.11.2017 № 432 ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція" повідомило, що до прийняття остаточного рішення по суті спору зміни внесені експедицією до планшету № 7 Старосалтівського лісництва, лісовпорядкування 2017 року - вважати недійсними.

14.01.2019 ОСОБА_1 отримано лист № 50 ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція" за змістом якого у зв`язку з закінченням розгляду Верховним судом касаційної скарги заступника прокурора Харківської області та прийняття остаточного рішення по справі № 635/5773/16-ц, стосовно внесених змін до лісовпорядного планшету № 7 Старосалтівського лісництва Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство" щодо координат зовнішніх меж земельних ділянок колишніх баз відпочинку "Сосновий бір" (площею 1,29 га), "Залив" (площею 3,1 га) та "Сосновий бір ЗЕМІ-1" (площею 1,0 га), лист ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція" № 432 від 02.11.2017 про оголошення недійсними вказаних змін до планшету № 7 Старосалтівського лісництва - вважати відкликаним. Дію лісовпорядного планшету № 7 Старосалтівського лісництва зі змінами внесеними на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 18.05.2017 по справі № 635/5773/16-ц вважати поновленою. Надану ОСОБА_1 24.10.2017 довідку про результати перевірки земельної ділянки стосовно співставлення меж контуру земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0124 із землями лісового фонду, що знаходяться у постійному користуванні Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство", а також із земельними ділянками баз відпочинку " АДРЕСА_2 " вважати вірною.

Згідно довідки Державного підприємства "Харківська державна лісовпорядна експедиція" від 24.10.2017 № 417/7 було здійснено співставлення меж земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0124 із землями лісового фонду, що знаходяться у постійному користуванні Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство", а також із земельними ділянками баз відпочинку " АДРЕСА_2 . В результаті співставлення встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 321655800:01:005:0124 знаходиться поза межами земель лісогосподарського призначення ДП "Вовчанське лісове господарство" та повністю знаходиться в межах контуру земельної ділянки колишньої бази відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", яка була вилучена зі складу земель лісогосподарського призначення ДП "Вовчанське лісове господарство" на підставі рішення облвиконкому від 21.09.1981 № 618 про що свідчить біла пляма на лісовпорядному планшеті.

Обов`язок ОСОБА_1 з передачі земельної ділянки ДП "Вовчанське лісове господарство" є припиненим в силу статті 607 Цивільного кодексу України. Враховуючи, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18.05.2017 по справі № 635/5773/16-ц встановлено відсутність права постійного користування у Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство" на земельні ділянки баз відпочинку " АДРЕСА_2 , то рішення Вовчанського районного суду Харківської області (про зобов`язання передати земельну ділянку на користь держлісгоспу) більше не підлягає виконанню, оскільки не існує права держлісгоспу задля захисту якого таке рішення було прийнято. Земельна ділянка з кадастровим номером :01:005:0124 повинна бути повернута її законному власнику, яким є ОСОБА_1 .

Після набрання законної сили рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18.05.2017 по справі № 635/5773/16-ц та внесення змін до правовстановлюючих документів на землю ДП "Вовчанське лісове господарство" - 26.09.2017, підстава, яка послугувала для витребування спірної земельної ділянки на користь ДП "Вовчанське лісове господарство" була припинена, рішенням суду зобов`язано компетентний орган внести зміни до правовстановлюючих документів держлісгоспу на землю, оскільки, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18.05.2017 по справі № 635/5773/16-ц підтверджено відсутність речового права на спірну земельну ділянку з боку держлісгоспу, таким чином, наявні підстави для застосування положень статті 1212 Цивільного кодексу України, що стало підставою звернення позивача з вимогою витребування у ДП "Вовчанське лісове господарство" земельної ділянки площею 0,0947 га кадастровий номер :01:005:0124 на користь ОСОБА_1 , в зв`язку з тим, що підстава для її набуття у держлісгоспу відпала.

ДП "Вовчанське лісове господарство" станом на дату подачі позовної заяви до суду не зареєструвало за собою право власності на спірну земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яке внесено державним реєстратором реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції на земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0124 від 08.08.2013 № 4837012 та від 09.12.2014 № 17847264 скасовано.

Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, не передбачено механізму відновлення скасованих записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, державний реєстр речових прав на нерухоме майно не містить відомостей про власника земельної ділянки. Задля ефективного захисту порушеного права власності позивача на земельну ділянку, з метою забезпечення можливості поновлення записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо власника майна, земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0124, тому ОСОБА_1 має право вимагати захисту свого права власності у такий спосіб як визнання права власності.

Заочним рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 16 лютого 2021 року позов ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 задоволено. Витребувано у державного підприємства "Вовчанське лісове господарство" земельну ділянку, площею 0,0947 га, кадастровий номер :01:005:0124 на користь ОСОБА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 0,0947 га, кадастровий номер :01:005:0124, цільове призначення: для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: Харківська область, Вовчанський район, Старосалтівська селищна рада, за межами населених пунктів.

Рішення мотивовано тим, що а ні Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ані Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, не передбачають механізму відновлення скасованих записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Таким чином, задля ефективного захисту порушеного права власності позивача на земельну ділянку, з метою забезпечення можливості поновлення записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо власника майна (земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0124), право ОСОБА_1 має бути захищено у такий спосіб захисту цивільного права як визнання права власності.

Не погодившись з рішенням суду Куп`янська окружна прокуратура яка діє в інтересах держави в особі Чугуївської районної державної адміністрації, Старосалтівської селищної ради звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушенням вимог матеріального та процесуального права просила рішення суду скасувати та у задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на момент розгляду справи право власності первинного власника земельної ділянки ОСОБА_3 скасовано на підставі рішення суду. Тому спірна земельна була повернута у власність держави.

Набуттю права власності на земельну ділянку державної чи комунальної власності передує волевиявлення її власника, яке реалізується шляхом прийняття ним, як відповідним органом рішення про передачу у власність земельної ділянки, за умови дотримання особою, яка виявила бажання її одержати, визначеної законодавством процедури. Право здійснювати розпорядження землями комунальної власності, у тому числі передавати їх у власність або користування фізичним чи юридичним особам належить до виключні компетенції органу місцевого самоврядування та не може бути делеговано суду ( постанова Верховного Суду від 22.10.2020 у справі № 927/409/19.

На час ухвалення судом рішення право розпорядження земельними ділянками за межами населених пунктів належало районній державній адміністрації. Законом України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин від 28.04.2021 № 1423 ІХ , розділ Х Перехідних положень ЗК доповнено п.24 відповідно до якого до комунальної власності територіальних громад відносяться всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад.

Таким чином, суд не встановив належного власника земельної ділянки, не вирішив питання про його долучення до участі у справі в якості відповідача та фактично перебрав на себе повноваження відповідних уповноважених органів, не з`ясувавши наявність спору про право, не встановивши чи не буде визнання права власності на спірну земельну ділянку порушувати права інших осіб. Під час розгляду справи у суді першої інстанції не вирішувалось питання щодо залучення до розгляду справи власника (розпорядника) спірної земельної ділянки.

Тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку не підлягають задоволенню.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ч.1, ч.ч. 2, 4 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки (дублікату) від 09.12.2014 укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Трощій І.В. за реєстром № 3156, ОСОБА_3 передала, а ОСОБА_1 прийняв у власність земельну ділянку, площею 0,0947 га, що розташована за адресою: Харківська область, Вовчанський район, сщ/рада Старосалтівська, цільове призначення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, кадастровий номер земельної ділянки - :01:005:0124 (а. с. 117-118 т. 1).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.03.2015 № 35692444 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0124, цільове призначення для індивідуального дачного будівництва, площею 0,0947 га (а. с. 119 т. 1).

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 10.11.2016 у справі № 617/692/15-ц, яке набрало законної сили 23.02.2017, задоволено позовну заяву заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Державного агенства лісових ресурсів України, Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство" до Вовчанської районної державної адміністратції Харіквської області, ОСОБА_1 , Реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції, третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсними розпоряджень та повернення земельної ділянки, а саме: визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Вовчанської районної державної адміністрації від 21.11.2012 № 660 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі їх у власність для індивідуального дачного будівництва" в частині надання ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва; визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Вовчанської районної державної адміністрації від 19.07.2013 № 174 "Про затвердження Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі у власність 88 громадянам для індивідуального дачного будівництва за межами населених пунктів на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області" в частині передачі ОСОБА_3 у власність земельної ділянки (кадастровий номер :01:005:0124), загальною площею 0,0947 га, вартістю 194 722 грн, для індивідуального дачного будівництва; визнано недійсним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яке внесено державним реєстратором реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції на земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0124 від 08.08.2013 № 4837012 та від 09.12.2014 № 17847264; зобов`язано ОСОБА_1 передати, а ДП "Вовчанське лісове господарство" прийняти земельну ділянку, площею 0,0947 га (кадастровий номер :01:005:0124), про що скласти акт прийому-передачі (а. с. 94-96 т. 1).

Згідно акту прийому-передачі лісової ділянки від 23.10.2018, складеного на виконання рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 10.11.2016 у справі №617/692/15-ц, ОСОБА_1 передав, а Державне підприємство "Вовчанське лісове господарство" прийняло лісову ділянку з кадастровим номером :01:005:0124, загальною площею 0,0947 га, що знаходиться у кварталі № 103 Старосалтівського лісництва Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство" на території Старосалтівської об`єднаної територіальної громади Вовчанського району Харківської області (а. с. 97 т. 1).

З інформаційної довідки № 219588197 від 08.08.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається, що відомості за вказаними параметрами запиту стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0124, відсутні (а. с. 120 т. 1).

Ринкова вартість земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0124, площею 0,0947 га, відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки виконаного Приватним підприємством "Ас-Терра" 11.09.2020 складає 211 100 грн 00 коп. (а. с. 121 т. 1).

З листів Державного підприємства "Харківська державна лісовпорядна експедиція" від 26.09.2017 № 373 та від 24.10.2017 № 417/7 про результати перевірки земельної ділянки, схеми розташування земельної ділянки, з таблицею геодезичних даних до неї від 24.10.2017, викопіювання з лісовпорядного планшету 2017 року, вбачається, що земельна ділянка ОСОБА_1 з кадастровим номером :01:005:0124, загальною площею 0,0947 га, яка розташована на території Старосалтівської об`єднаної територіальної громади Вовчанського району Харківської області, знаходиться поза межами земель лісогосподарського призначення ДП "Вовчанське лісове господарство" та частково межує з ними, а саме із кварталом 103 Старосалтівського лісництва, згідно планово-картографічних матеріалів безперервного лісовпорядкування 2017 року, перетинів меж зазначеної земельної ділянки з землями ДП "Вовчанське лісове господарство" не виявлено, також встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:005:0124 повністю знаходиться в межах контуру земельної ділянки колишньої бази відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", яка була вилучена зі складу земель лісогосподарського призначення ДП "Вовчанське лісове господарство" на підставі Рішення облвиконкому від 21.09.1981 за № 618, про що свідчить біла пляма на лісовпорядному планшеті (зміни згідно Рішення Харківського районного суду Харківської області від 18.05.2017) (а. с. 111, 112, 113, 114 т. 1).

Зі змісту листа Державного підприємства "Харківська державна лісовпорядна експедиція" від 14.01.2019 № 50 та № 31, вбачається, що у зв`язку з закінченням розгляду Верховним судом касаційної скарги заступника прокурора Харківської області та прийняття остаточного рішення по справі № 635/5773/16-ц стосовно внесених змін до лісовпорядного планшету № 7 Старосалтівського лісництва Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство" щодо координат зовнішніх меж земельних ділянок колишніх баз відпочинку "Сосновий бір" (площею 1,29 га), "Залив" (площею 3,1 га) та "Сосновий бір ЗЕМІ-1" (площею 1,0 га), лист ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція" № 432 від 02.11.2017 про оголошення недійсними вказаних змін до планшету № 7 Старосалтівського лісництва - вважати відкликаним, дію лісовпорядного планшету № 7 Старосалтівського лісництва зі змінами внесеними на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 18.05.2017 по справі № 635/5773/16-ц вважати поновленою, надані ОСОБА_1 24.10.2017 довідки про результати перевірки земельних ділянок стосовно співставлення меж контурів земельних ділянок кадастрові номери :01:005:0120, :01:005:0121, :01:005:0123, :01:005:0124 із землями лісового фонду, що знаходяться у постійному користуванні Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство", а також із земельними ділянками баз відпочинку "Сосновий бір", "Залив", "Сосновий бір ЗЕМІ-1" вважати вірними (а. с. 115, 116 т. 1).

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18.05.2017, яке набрало законної сили, по справі № 635/5773/16-ц за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Державного підприємства "Харківська державна лісовпорядна експедиція", Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство" про визнання частково недійсними планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування та про зобов`язання внести зміни до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування - визнано частково недійсними планово-картографічні матеріали лісовпорядкування лісовпорядкувального планшету № 7 кварталу № 103 Старосалтівського лісництва Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство" розробленого Українським державним проектним лісовпорядним виробничим об`єднанням "Харківська державна лісовпорядна експедиція" у 2001 та 2010 роках; зобов`язано Державне підприємство "Харківська державна лісовпорядна експедиція" в порядку поточного лісовпорядкування внести зміни до планшету лісовпорядкування № 7 планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування 2010 року щодо земель, які надані в постійне користування Державному підприємству "Вовчанське лісове господарство", виключивши із кварталу № 103 Старосалтівського лісництва земельні ділянки, що вилучені для розташування баз відпочинку "Сосновий бір" (площею 1,29 га), "Залив" (площею 3,1 га) та "Сосновий бір ЗЕМІ-1" (площею 1,0 га), у відповідності з координатами зовнішніх меж вказаних земельних ділянок, встановлених у Технічних звітах, що складені Товариством з обмеженою відповідальністю "Аг Ріелті".

Із рішення Харківського районного суду Харківської області від 18.05.2017, на яке посилався в своїх листах відповідях Державне підприємство «Харківська державна лісовпорядна експедиція», вбачається, що підприємство «Вовчанське лісове господарство», колишня назва Вовчанський держлісгосп було організовано в 1939 році на базі лісів, які були розташовані навколо міста Вовчанськ з приєднанням до них лісів Печенізького, Хотімлянського та Старосалтівського лісництв Чугуївського лісгоспу. В цих межах він проіснував до 1960 року, його площа становила 31054 га. За період з 1960 року до 1970 року від колгоспів та радгоспів було прийнято в склад держлісгоспу 3962 га, а частина земель була вилучена під будівництво оздоровчих комплексів та баз відпочинку. В 1971 році Печенізьке лісництво (8751 га) було передано Чугуєво-Бабчанському лісгоспу. В 1980 році від колгоспів Вовчанського району в склад держлісгоспу знову було прийнято 1784 га, а іншим організаціям було передано 31 га земель під будівництво баз відпочинку. У зв`язку із збільшенням площі лісгоспу була проведена реорганізація чотирьох лісництв і додатково створено Жовтневе лісництво із лісів Старицького та Рубіжанського лісництв. В 1988 році було ліквідовано Єфремівське лісництво, на основі чого було змінено границі Жовтневого, Рубіжанського і Старицького лісництв. В 1996 році Жовтневе лісництво було реорганізовано, на частині його було створено Чайківське лісництво.

За даними акту від 21.07.2000, що є складовою Проекту організації і розвитку лісового господарства Вовчанського держлісгоспу обласного державного лісогосподарського об`єднання «Харківліс» Державного Комітету лісового господарства України 2003 року, площа держлісгоспу в межах території Вовчанського району Харківської області складала 26546 га, оскільки за даними лісовпорядкування 1990 року площа держлісгоспу складала 26593 га, а в період з 1990 року до 1999 року передано зі складу 47 га. Землі передані для організації баз відпочинку. Так, Постановою Виконавчого комітету Харківського обласної Ради депутатів трудящих та президії Обласної ради профспілок № 253 від 10 травня 1967 року «Про організацію літнього відпочинку трудящих» для цілей організації масового відпочинку закріплено наступні територіальні зони, що включають лісові масиви та водні басейни, зокрема, район Печенізького водосховища північніше Старосалтівської греблі у Вовчанському районі до межи с. Революційне Вовчанського району Харківської області. На підставі розпорядження Ради Міністрів УРСР від 23 травня 1975 року № 358, у 1975 році Підприємству А/С А-7160 для цілей розташування бази відпочинку «Сосновий бір» передано земельну ділянку площею 1,29 га, яка розташована біля Печенізького водосховища північніше Старосалтівської греблі у Вовчанському районі поблизу с. Петрівське Вовчанського району Харківської області. Вказане Підприємство А/С А-7160 з часом перейменовано у КБ «Електроприладобудування». На підставі рішення Виконавчого комітету Харківської обласної ради депутатів трудящих від 21 вересня 1981 року, № 618, у 1981 році підприємству ГСКБД для цілей розташування бази відпочинку «Залив» передано земельну ділянку площею 3,1 га, яка розташована біля Печенізького водосховища суміжно із базами відпочинку «Сосновий бір Земі-1» та «Сосновий бір» КБ Електроприладобудування, північніше Старосалтівської греблі у Вовчанському районі поблизу с. Петрівське Вовчанського району Харківської області. На підставі рішення Виконавчого комітету Харківської обласної ради депутатів від 13 травня 1991 року № 467, у 1991 році підприємству Земі-1 для цілей розташування бази відпочинку «Сосновий бір» передано земельну ділянку площею 1,0 га, яка розташована біля Печенізького водосховища суміжно із базами відпочинку «Залив» ГСКБД та «Сосновий бір» КБ Електроприладобудування. Таким чином, з матеріалів лісовпорядкування 2001 року «Проекту організації і розвитку лісового господарства Вовчанського держлісгоспу Державного лісогосподарського об`єднання «Харківліс» за 2003 рік вбачається, що земельні ділянки площею 1,29 га, 3,1 га та 1,0 га надані у 1975 році, 1981 році та 1991 році під розташування баз відпочинку «Сосновий бір» КБ Електроприладобудування, «Залив» ГСКБД та «Залив» Земі-1 відповідно обліковуються як вилучені зі складу земель лісогосподарського призначення кварталу № 103 Старосалтівського лісництва та з постійного користування Вовчанського держлісгоспу (відчужені у минулі ревізійні періоди). Згідно відомості про прийомку та передачу земель за минулий ревізійний період Проекту організації і розвитку лісового господарства Вовчанського держлісгоспу за 2003 рік, вказані земельні ділянки площами 1,29 га, 3,1 га та 1,0 га враховані при обрахунку 47 га, вилучених зі складу земель держлісгоспу у минулі періоди, додаток № 4 до Проекту 2003 року. Як вбачається з листа відділу Держгеокадастру у Вовчанському районі Харківської області у відповіді від 15 квітня 2016 року № 29-20.16.3-1126/2-16 повідомлено, що у відділі відсутні матеріали про повернення у період з 1990 року до 2010 року раніше вилучених земельних ділянок кварталу 103 Старосалтівського лісництва у постійне користування Державного підприємства «Вовчанське лісове господарство». Відповідні відомості також відсутні у Проекті організації і розвитку лісового господарства Державного підприємства «Вовчанське лісове господарство» за 2010 рік, що був складений у 2011 році. Із акту від 08 жовтня 2010 року, що є складовою Проекту 2011 року вбачається, що станом на 01 липня 2010 року площа земель Державного підприємства «Вовчанське лісове господарство» в межах Вовчанського району складає 26576,1 га, а на час минулого лісовпорядкування (01 січня 2000 року) площа лісгоспу в межах району складала 26546 га, при цьому за ревізійний період сталися наступні зміни: у 2005 році 9,9 га передано до ТОВ «Ліс 2003», прийнято для заліснення 40 га, та відбувся рівнозначний обмін земель площею 2,76 га і 5,23 га. Земельна ділянка площею 40 га, яка розташована на території Старосалтівської сільської ради Вовчанського району Харківської області, не входить до складу земель лісогосподарського призначення Державного підприємства «Вовчанське лісове господарство», у тому числі до складу Старосалтівського лісництва за причиною відсутності у підприємстві правовстановлюючих документів на зазначену земельну ділянку. Також, в рішенні зазначено, що під час проведення лісовпорядкування земель кварталу № 103 Старосалтівського лісництва Державного підприємства «Вовчанське лісове господарство» у 2001 та у 2011 році відображено на планово-картографічних матеріалах лісовпорядкування (планшет лісовпорядкування №7), вилучені зі складу земель лісогосподарського призначення та з постійного користування Державного підприємства «Вовчанське лісове господарство» земельні ділянки баз відпочинку «Сосновий бір», «Залив» та «Сосновий бір Земі-1», як частково лісові у 2001 році та повністю лісові у 2010 році. Розбіжності в планово-картографічних матеріалах лісовпорядкування (планшетах лісовпорядкування № 7 кварталу 103 Старосалтівського лісництва) за різні періоди - це наслідки відсутності в минулому точних геопросторових даних координат поворотних точок меж земельних ділянок баз відпочинку "Сосновий бір", "Залив" та "Сосновий бір Земі-1", які підлягали вилученню, їх точних графічних зображень (первинної документації), а також через відсутність точно відпрацьованого механізму нанесення відповідної інформації на лісові карти, за відсутності в той період комп`ютерних технологій, які прийшли на заміну класичним технологіям ручного креслення.

Вносячи відомості про зовнішні межі земельних ділянок, що були вилучені зі складу земель лісогосподарського призначення для розташування баз відпочинку "Сосновий бір", "Залив" та "Сосновий бір Земі-1", на лісовпорядні планшети № 7 Старосалтівського лісництва, Харківська державна лісовпорядна експедиція керувалась пунктом 1.6 Інструкції про порядок створення та розмноження лісових карт, затвердженою Комітетом СРСР по лісовому господарству від 11 грудня 1986 року та при складанні планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування використовували фотоплани та аерофотознімки. Планів землекористувань (землеволодінь), матеріалів топографічних зйомок, топографо-геодезичних даних лісовпорядкування та землевпорядкування (геопросторові дані) не знайдено.

Згідно пункту 2.1.2. Інструкції про порядок створення та розмноження лісових карт, складальний оригінал планшету повинен бути викреслений у відповідності до прийнятих умовних знаків та містити повне навантаження (топографічне та лісотаксаційне). На ньому, серед іншого, повинні бути вказані область, район, лісгосп, лісництво, номер та площа планшету. Також, у кожному кварталі проставляється його номер та площа, номера таксаційних виділів. Значення (кількісний показник) площі лісового кварталу на лісовпорядному планшеті розміщується під його номером та відображає площу тільки тих земель, які знаходяться у постійному користуванні лісогосподарського підприємства. Значення площі лісового кварталу не включає в себе площі земельних ділянок, які були вилучені зі складу земель лісогосподарського призначення підприємства (відповідного кварталу), на планшеті площі таких ділянок не відображаються. На замовлення Держбуду УРСР та за завданням Харківського облвиконкому у 1985 році Товариством з обмеженою відповідальністю «Інститут Харківпроект» розроблено Генеральний план Печенізької зони відпочинку, який був розроблений з урахуванням Генерального плану розвитку міста Харкова та проекту планування його приміської і зеленої зон, виконаного у 1983 році та затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР №226 від 23 червня 1986 року «Про генеральний план розвитку міста Харкова». При складанні Генерального плану Печенізької зони відпочинку також були враховані та використані в роботі зйомки виконані ГУГКом СРСР у 1943-1955 роках, з доповненнями виконаними «Укрземпроектом», планшети лісовпорядної експедиції, проекти окремих баз відпочинку, розроблені Інститутом Харківпроект, Укрміськбудпроектом та іншими проектними організаціями. Усі 37 комплектів відпочинку були обстежені спеціалістами інституту на відповідність державним нормативам, можливості їх подальшого розвитку та реконструкції. На 25 базах, в тому числі, базі відпочинку "Сосновий бір" КБ Електроприладобудування, "Залив" ГСКБД, "Сосновий бір Земі-1" намічалося будівництво нових капітальних корпусів з усіма видами благоустрою. Також інститутом Харківпроект надане викопіювання з планшету лісовпорядкування № 7 за 2001 рік кварталу № 103 Старосалтівського лісництва Вовчанського держлісгоспу, на якому нанесені межі баз відпочинку у відповідності з натурними зйомками з Генерального плану Печенізької зони відпочинку М 1:10000. Як вбачається з Технічних звітів по встановленню (відновленню) меж земельних ділянок зазначених колишніх баз відпочинку та закріплення їх межовими знаками, розташованих за межами населених пунктів на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області, Товариством з обмеженою відповідальністю «АГ РІЕЛТІ», визначено місцезнаходження та координати поворотних точок меж цих земельних ділянок, встановлено їх межі в натурі та закріплено межовими знаками. Технічні звіти були складені в результаті проведених польових геодезичних робіт по відновленню меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та встановлення їх площі. При складенні технічних звітів були враховані дані з Проектів організації і розвитку лісового господарства Вовчанського держлісгоспу, складених у 2003 та 2011 роках, дані Державного земельного кадастру, планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування 2001 та 2010 років, матеріали Генерального плану розвитку м. Харкова та проекту планування його приміської і зеленої зон 1983 року, Генерального плану Печенізької зони відпочинку 1985 року, інформаційні листи Державного підприємства «Харківська державна лісовпорядна експедиція» та Державного підприємства «Вовчанське лісове господарство», викопіювання з лісовпорядного планшету №7 2001 року кварталу № 103 Старосалтівського лісництва Вовчанського держлісгоспу, на якому нанесені межі баз відпочинку у відповідності з натурними зйомками з Генерального плану Печенізької зони відпочинку М 1:10000 та інші документи. (а. с. 98-101, 102-105, 106-110 т. 1).

Як вбачається з Технічного звіту зі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство" (кварталу 103 Старосалтівського лісництва) з земельними ділянками під б/в "Сосновий бір", "Залив", "Сосновий бір ЗЕМІ-1", яка розташована на території Старосалтівської об`єднаної територіальної громади Вовчанського району Харківської області, складеного ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція, визначено місцезнаходження та координати поворотних точок меж цих земельних ділянок, встановлено їх межі в натурі та закріплено межовими знаками. Технічний звіт був складений в результаті проведених польових топографо-геодезичних робіт по встановленню (відновленню) меж земельних ділянок на місцевості. Згідно даного технічного звіту, а саме пояснювальної записки, встановлена (відновлена) на місцевості межа кварталу 103 Старосалтівського лісництва (у частині межі з б/в «Сосновий бір», «Залив», «Сосновий бір ЗЕМІ-1») в повній мірі відповідає планово-картографічним матеріалам безперервного лісовпорядкування 2017 року (зміни згідно рішення Харківського районного суду Харківської області від 18.05.2017), про що свідчить викопіювання з лісовпорядного планшету №7 ДП Вовчанське лісове господарство». (а. с. 149-164 т. 1).

З копії акту (підписаного 21.07.2000 начальником відділу земельних ресурсів Вовчанського району Харківської області ОСОБА_8 , начальником лісовпорядної партії Харківської лісовпорядної експедиції ОСОБА_9 , головним лісничим Вовчанського держлісгоспу Медведєвою Г.М.) який є складовою частиною Проекту організації і розвитку лісового господарства Вовчанського держлісгоспу виготовленого у 2003 році стосовно лісовпорядкування 2000-2001 років, вбачається, що станом на 21.07.2000 по земельному балансу Вовчанського району Харківської області площа Держлісгоспу, в межах території району, складає 26546 га, передано зі складу земель держлісгоспу у минулі періоди 47 га, згідно відомостей про прийомку та передачу земель за минулий ревізійний період Проекту організації і розвитку лісового господарства Вовчанського держлісгоспу за 2003 рік, вказані земельні ділянки площами 1,29 га, 3,1 га та 1,0 га враховані при обрахунку 47 га, вилучених зі складу земель держлісгоспу у минулі періоди (а. с. 165-171 т. 1).

З проекту організації і розвитку лісового господарства Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство" виготовленого у 2011 році, стосовно лісовпорядкування 2010 року, а саме акту звірення лісових земель по Вовчанському району Харківської області від 08.10.2010, що перебувають в постійному користуванні ДП "Вовчанське лісове господарство", вбачається, що земельні ділянки баз відпочинку "Сосновий бір", "Залив", "Сосновий бір ЗЕМІ-1" у вказаний період держлісгоспу не передавались, вказане підтверджується також відомістю про прийомку та передачу земель за минулий ревізійний період (а. с. 172-176 т. 1).

Із листа Державного підприємства «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 19 квітня 2017 року № 194 вбачається, що розбіжності у планово-картографічних матеріалах лісовпорядкування (лісовпорядних планшетах) за різні періоди, а саме, розбіжностей у значеннях площі кварталу №103 Старосалтівського лісництва Державне підприємство «Вовчанське лісове господарство» пояснюються відсутністю точних геопросторових даних за спірним об`єктом координат поворотних точок меж земельних ділянок, які підлягали вилученню, їх точних графічних зображень (первинної документації) (а. с. 177 т. 1).

Із листа відділу Держгеокадастру у Вовчанському районі Харківської області № 29-20.16-0.3-2944/2-16 від 15.11.2016 вбачається, що згідно книг записів (реєстрації) державних актів на право власності на земельну ділянку юридичних осіб, державних актів на право постійного користування землею по Вовчанському району Харківської області, інформація про зареєстроване право власності чи користування за ДП "Вовчанське лісове господарство" - відсутня, також відповідно даних Національної кадастрової системи ДП "Вовчанське лісове господарство" з заявою на державну реєстрацію земельних ділянок до державного кадастрового реєстру не зверталось (а. с. 178 т. 1).

З технічного звіту про виконання землевпорядних вишукувань щодо земельних ділянок, розташованих на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області (за межами населених пунктів), який складено товариством з обмеженою відповідальністю "НТЦ Землевласник" вбачається, що координати поворотних точок меж земельної ділянки :01:005:0124 не виходять за межі контурів земельних ділянок баз відпочинку "Сосновий бір" (площею 1,29 га), "Сосновий бір Земі-1" (загальною площею 1,0 га), "Залив" (площею 3,10 га), координати яких надані в складі технічного звіту, виконаного ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція", земельна ділянка з кадастровим номером :01:005:0124 знаходиться в межах контуру земельної ділянки колишньої бази відпочинку "Залив" (площею 3,10 га), координати поворотних точок меж земельної ділянки :01:005:0124 не мають перетинів з межею земельної ділянки лісового фонду кварталу № 103 Старосалтівського лісництва державного підприємства "Вовчанське лісове господарство" координати яких надані в складі технічного звіту, виконаного ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція" (а. с. 185-216 т. 1).

Зі змісту листа Державного підприємства "Харківська державна лісовпорядна експедиція" від 24.12.2020 № 511, вбачається, що у зв`язку з закінченням розгляду Верховним судом касаційної скарги заступника прокурора Харківської області та прийняття остаточного рішення по справі № 635/5773/16-ц стосовно внесених змін до лісовпорядного планшету № 7 Старосалтівського лісництва Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство" щодо координат зовнішніх меж земельних ділянок колишніх баз відпочинку "Сосновий бір" (площею 1,29 га), "Залив" (площею 3,1 га) та "Сосновий бір ЗЕМІ-1" (площею 1,0 га), лист ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція" № 432 від 02.11.2017 про оголошення недійсними вказаних змін до планшету № 7 Старосалтівського лісництва - вважати відкликаним, дію лісовпорядного планшету № 7 Старосалтівського лісництва зі змінами внесеними на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 18.05.2017 по справі № 635/5773/16-ц вважати поновленою, станом на 24.12.2020 земельна ділянка з кадастровим номером :01:005:0124 не відноситься до земель лісогосподарського призначення ДП "Вовчанське лісове господарство" (кв. 103 Старосалтівського лісництва), згідно чинних планово-картографічних матеріалів безперервного лісовпорядкування 2017 року, та повністю знаходиться в межах контуру земельної ділянки колишньої бази відпочинку "Залив" (площею 3,1 га), яка була вилучена зі складу земель лісогосподарського призначення ДП "Вовчанське лісове господарство" на підставі рішення облвиконкому від 21.09.1981 за № 618, про що свідчить біла пляма на лісовпорядному планшеті (а. с. 219-222 т. 1).

Із висновку експерта Інституту судових експертиз імені Заслуженого професора М.С. Бокаріуса Опара О.С. № 1272 від 15.02.2021, який підготовлений за замовленням представника позивача, вбачається, що з огляду на надані на дослідження листи ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція" від 24.10.2017 № 417/7 встановлено, що земельна ділянка, яка належить ОСОБА_1 з кадастровим номером :01:005:0124 повністю знаходиться в межах контуру земельної ділянки колишньої бази відпочинку "Залив", яка була вилучена зі складу земель лісогосподарського призначення ДП "Вовчанське лісове господарство" на підставі рішення облвиконкому від 21.09.1981 № 618, про що свідчить біла пляма на лісовпорядному планшеті (зміни згідно рішення Харківського районного суду Харківської області від 18.05.2017) (а. с. 2-41 т. 2).

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 передбачено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальний за це.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена, або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Згідно статті 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п. "а" частини 3 статті 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав.

Відповідно до частини 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 7 ч. З ст. 2, ч. 1 ст. 18 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наявне чинне судове рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 10.11.2016 у справі № 617/692/15-ц,, на підставі якого скасовано розпорядження про передачу земельної ділянки у власність громадянину-первинному набувачеві ОСОБА_3 та скасоване відповідне рішення про державну реєстрацію такого права, а тому колегія суддів погоджується з доводами апелянт, що оскільки судом зроблено висновок, що зазначене розпорядження прийняте всупереч вимог закону, громадянин, якому первинно виділялась спірна земельна ділянка, не набув право власності на неї у встановлений законом спосіб та відповідно не мав права розпорядження вказаним нерухомим майном.

У постанові від 22.01.2020 у справі № 927/409/19 Верховний Суд зауважує,що право здійснювати розпорядження землями комунальної власності, у тому числі передавати їх у власність або користування фізичним та юридичним особам, належить до виключної компетенції органу місцевого самоврядування та не може бути делеговане суду.

Водночас, статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Враховуючи викладене, за загальним правилом судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне право власності, набуте раніше на законних підставах, у випадках, коли не право не визнається, заперечується або оспорюється. Тобто положення ст. 392 ЦК України спрямовані на захист існуючого, наявного права, що виникло у позивача з передбачених законодавством підстав і підтверджується належними та допустимими доказами. А тому під час розгляду справи необхідно встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 ЦК України

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постановах від 21.11.2018 у справі № 920/615/16, від 12.03.2020 у справі №923/52/18 та від 02.05.2018 у справі №914/904/17.

За таких обставин, оскільки на момент розгляду справи право власності первинного власника земельної ділянки ОСОБА_3 скасовано на підставі рішення суду, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку не підлягають задоволенню.

Окрім цього, колегія суддів зазначає, що під час розгляду справи у суді першої інстанції не вирішувалось питання щодо залучення до розгляду справи власника (розпорядника) спірної земельної ділянки.

Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ч. З ст. 53 ЦПК України якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

У свою чергу, згідно з ч. 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України (в редакції на час розгляду справ судом та прийняття спірних рішень) районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для:ведення водного господарства; будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; ндивідуального дачного будівництва.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» до питань, що вирішуються місцевими державними адміністраціями віднесено питання використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля.

Крім цього, згідно ст. 16 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль, зокрема, за збереженням і раціональним використанням державного майна, використанням та охороною лісів, надр, води, атмосферного повітря, рослинного і тваринного світу та інших природних ресурсів.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» державні адміністрації здійснюють повноваження в галузі використання та охорони земель, природних ресурсів і охорони довкілля виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином на час розгляду справи Великобурлуцьким районним судом та прийняття у ній рішення розпорядження спірною земельною ділянкою державної власності для індивідуального дачного будівництва, що розташована за межами населених пунктів, належало до повноважень районних державних адміністрацій.

Відповідно до ч.5 ст. 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» для реалізації наданих повноважень місцеві державні адміністрації мають право: звертатися до суду та здійснювати інші функції і повноваження у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Незважаючи на зазначене вище районна державна адміністрація не була залучена до розгляду справи.

Пунктом 20 ч. 2 Постанови Верховної ради України від 17.07.2020 «Про утворення та ліквідацію районів» прийнято рішення про утворення Чугуївський район (з адміністративним центром у місті Чугуїв) у складі територій Вовчанської міської, Зміївської міської, Малинівської селищної, Новопокровської селищної, Печенізької селищної, Слобожанської селищної, Старосалтівської селищної, Чкаловської селищної, Чугуївської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 розпорядження Кабінету Міністрів України № 1635-р від 16.12.2020 «Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій» вирішено здійснити реорганізацію районних державних адміністрацій районів, ліквідованих згідно з постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807- IX «Про утворення та ліквідацію районів», шляхом приєднання до районних державних адміністрацій, розташованих в адміністративних центрах районів, утворених зазначеною постановою, згідно з додатком 1;

утворити районні державні адміністрації в адміністративних центрах районів, утворених зазначеною постановою, як нові юридичні особи публічного права згідно з додатком 2 здійснити реорганізацію районних державних адміністрацій районів, ліквідованих зазначеною постановою, шляхом їх приєднання до районних державних адміністрацій, утворених згідно з абзацом третім цього пункту, згідно з додатком 3.

Пунктом 3 вказаного розпорядження визначено, що юрисдикція районних державних адміністрацій, розташованих в адміністративних центрах районів, утворених постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ, поширюється на всю територію відповідних новоутворених районів.

Окремою Постановою Кабінету міністрів України від 16.12.2020 № 1321 затверджено «Порядок здійснення заходів щодо утворення та реорганізації районних державних адміністрацій, а також правонаступництва щодо майна, прав та обов`язків районних державних адміністрацій, що припиняються».

Відповідно до п. 4 Постанови, якщо територія району, ліквідованого Верховною Радою України (далі - ліквідований район), включається до території новоутвореного району, в адміністративному центрі якого вже існує райдержадміністрація, райдержадміністрація, що діяла на території ліквідованого району, реорганізується шляхом її приєднання до райдержадміністрації, розташованої в адміністративному центрі новоутвореного району.

Пунктом 7 Постанови визначено, що перехід повноважень, прав та обов`язків (публічно-владне правонаступництво) райдержадміністрацій, що припиняються, до райдержадміністрацій новоутворених районів здійснюється у разі існування райдержадміністрації в адміністративному центрі новоутвореного району та приєднання до неї райдержадміністрацій, що припиняються, ліквідованих районів - з моменту утворення комісії з реорганізації райдержадміністрації, що припиняється (далі - комісія з реорганізації).

Відповідним розпорядженням Харківської обласної державної адміністрації № 5 від 12.01.2021 прийнято рішення про утворення комісії з реорганізації Чугуївської районної державної адміністрації та затверджено її персональний склад.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань Вовчанська районна державна адміністрація перебуває в стані припинення з 18.01.2021.

Таким чином, зважаючи, що територія Вовчанського району Харківської області на підставі наведених нормативно-правових актів увійшла до складу новоутвореного Чугуївського району Харківської області, з адміністративним центром у місті Чугуїв, повноваження Вовчанського районної державної адміністрації перейшли до повноважень Чугуївської районної державної адміністрації з моменту утворення комісії з реоргазції райдержадміністрацій.

Виходячи з викладеного, на час розгляду справи судом та винесення спірного рішення саме Чугуївська районна державна адміністрація була органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Отже колегія судді зазначає, що при ухваленні рішення суд першої інстнції не звернув увагу на те, що у справі був не належний відповідач та при розгляді справи не долучив Чугуївську районну державну адміністрацію особу, хоча рішенням вирішено її права та обов`язки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Проніна проти України, № 63566/00, пр. 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, із постановленням нового про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

Куп`янською окружною прокуратурою при подачі апеляційної скарги було надмірно сплачено 6333,15 грн судового збору, хоча підлягало сплаті 3166,55 (2111*150%).

Таким чином, оскільки апеляційна скарга задоволена частково, з ОСОБА_1 на користь Куп`янської окружної прокуратури Харківської області підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в загальному розмірі 3166,50 грн.

Керуючись ст. ст.367,368,369,376,381- 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Куп`янської окружної прокуратури Харківської області, яка діє в інтересах Чугуївської районної державної адміністрації, Старосалтівської селищної ради -задовольнити частково.

Заочне рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 16 лютого 2021 року -скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про витребування безпідставно набутого майна та про визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Куп`янської окружної прокуратури Харківської області 3166 (три тисячі сто шістдесят шість) гривень 50 (п`ятдесят) копійок судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3статті 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 31 травня 2023 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук