РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

"01" грудня 2023 р. Здолбунівський районний суд Рівненської області у складі: головуючого судді Ковалика Ю.А., при секретарі Дацишиній Р.В., за участі представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Здолбунів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання частки у праві спільної сумісної власності подружжя,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року за підсудністю із Рівненського міського суду Рівненської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання частки у праві спільної сумісної власності подружжя, у якій позивач просила ухвалити рішення про визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 , стягнути судові витрати.

В обгрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 06 липня 2019 року вона уклала шлюб з відповідачем, під час шлюбу подружжям за спільні кошти була придбана двокімнатна квартира АДРЕСА_2 . При оформленні квартири власником був записаний відповідач ОСОБА_4 , при підписанні договору купівлі продажу позивачем ОСОБА_3 була надана письмова згода про купівлю квартири. На даний час подружжя перебуває в судовій процедурі розірвання шлюбу, між сторонами ніяких домовленостей та договорів про поділ майна укладено не було. В добровільному та договірному порядку поділити спільну квартиру відповідач відмовляється, тому вона звернулася до суду.

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 жовтня 2023 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

30.10.2023 до Здолбунівського районного суду Рівненської області надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву провизнання частки у праві спільної сумісної власності подружжя, відповідно до якого представник просить визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та припинити право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 , підтримала позовні вимоги в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував, що визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та припинення права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 липня 2019 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 1028, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 06.07.2019.

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За рішенням суду частка майна співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя (частини перша, друга статті 65 СК України).

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України).

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (частини перша, друга, третя статті 70 СК України).

Системне тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності, належить подружжю з моменту його набуття, незалежно від того, за ким із подружжя здійснена реєстрація права.

До складу майна, що підлягає поділу, входить як майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, так і те, що знаходиться у третіх осіб. Разом з тим при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

При поділі майна подружжя шляхом визначення часток кожного із подружжя майно відбувається зміна режиму права спільної власності зі спільної сумісної власності на спільну часткову власність.

Таким чином, вирішуючи спори між подружжям про поділ майна, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №197165535 від 22 січня 2020 року вбачається, що 22 січня 2020 року на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер:108, виданий 22.01.2020 приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Фокіна А.Б., зареєстровано за ОСОБА_4 право приватної власності з часткою 1 на квартиру АДРЕСА_1 .

Таким чином, суд прийшов до висновку, що сукупністю належних та допустимих доказів підтверджується, що квартира АДРЕСА_1 була придбана сторонами в період шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю подружжя.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають до задоволення та визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 1073 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 04 грудня 2023 року о 12.30 год.

Суддя: Ю.А. Ковалик