ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9931/23 Справа № 183/5849/23 Суддя у 1-й інстанції - Майна Г. Є. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22 вересня 2022 року на підставі Заяви про приєднання до Договору про видачу та обслуговування особистої платіжної картки, надання санкціонованого овердрафту та послуг дистанційного банківського обслуговування № 309805877 від 22 вересня 2022 року АТ «ПУМБ» відкрито ОСОБА_1 поточний рахунок у форматі IBAN: № НОМЕР_1 ; у валюті євро, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки. До поточного рахунку на ім?я відповідача випущено платіжну картку міжнародної платіжної системи Visa International: Visa Classic Debit № НОМЕР_2 . Обслуговування рахунку здійснюється на умовах і в порядку, передбаченому законодавством України, правилами міжнародної платіжної системи Visa International, правилами користування платіжною карткою, договором банківського рахунку. 23 вересня 2022 року на рахунок відповідача помилково зараховані кошти в розмірі 7 845,67 євро, замість правильної суми коштів 78,45 євро, за однією операцією переказу з-за кордону на загальну суму 321 266,77 малагасійських аріарі (MGA), з конвертацією цих коштів в євро. Отже, різниця між 7 845,67 євро та 78,45 євро, яка становить 7 767,22 євро, і є безпідставно набутими грошовими коштами відповідачем, з яких 5 020,10 євро не повернуті відповідачем та становлять суму боргу відповідача. По переказу з-за кордону, що був здійснений у валюті малагасійський аріарі (MGA), внаслідок рахункової помилки у програмному комплексі процесингового центру АТ «ПУМБ» на рахунки отримувачів переказу зараховувалася грошова сума у стократному розмірі від ініційованої суми переказу. Отже, різниця між 7 845,67 євро та 78,45 євро, яка становить 7 767,22 євро, є безпідставно набутими грошовими коштами відповідачем, з яких 5 020,10 євро не повернуті відповідачем та становлять суму боргу відповідача.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 5 020,10 євро та судові витрати по справі.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2023 року позов Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 5 020 (п`ять тисяч двадцять) євро 10 євроцентів.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» відшкодування справленого судового збору у розмірі 3049 (три тисячі сорок дев`ять) гривень 27 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Зазначає, що в даному випадку застосування конструкції ст. 1212 ЦК України є помилковим, оскільки правова природа зазначеної норми права не розповсюджується на виниклі правовідносини. Банк, здійснюючи зарахування коштів на картку відповідача діяв на підставі договору.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 вересня 2022 року на підставі Заяви про приєднання до Договору про видачу та обслуговування особистої платіжної картки, надання санкціонованого овердрафту та послуг дистанційного банківського обслуговування № 309805877 від 22 вересня 2022 року АТ «ПУМБ» відкрито ОСОБА_1 поточний рахунок у форматі IBAN: НОМЕР_1 у валюті євро, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки.

До поточного рахунку на ім`я відповідача було випущено платіжну картку міжнародної платіжної системи Visa International: Visa Classic Debit № НОМЕР_2 . Обслуговування рахунку здійснюється на умовах і в порядку, передбаченому законодавством України, правилами міжнародної платіжної системи Visa International, правилами користування платіжною карткою, договором банківського рахунку.

23 вересня 2022 року на рахунок відповідача були зараховані грошові кошти в розмірі 7 845,67 євро.

Наявність помилки в Програмі ITM, що використовується АТ «ПУМБ» для управління транзакціями за платіжними картками, яка належить компанії Euronet USA, LLC та підтримується нею, підтверджується листом компанії Euronet від 26 січня 2023 року (а.с. 86).

Листом від 28 жовтня 2022 року за вих. № 904 АТ «ПУМБ» сповістило відповідача про необхідність погашення заборгованості у розмірі 5 020,10 євро. Вказана вимога відповідачем отримана не була.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з наявності підстав для задоволення позову, оскільки кошти, які просить стягнути банк, є сумою боргу відповідача, що набуті ним безпідставно.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Предметом даного позову є стягнення з відповідача на користь позивачки безпідставно набутого майна. Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України.

Позивач вважає, що кошти у розмірі 5 020,10 євро отримані ОСОБА_1 безпідставно, а тому повинні бути повернуті йому відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України.

Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз положень ст. 1212 ЦК України дає підстави дійти висновку, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права тобто не є унормованими.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Отже, норми ст. 1212 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження №12-182гс18) та від 13.02.2019р. у справі № 320/5877/17 (провадження №14-32цс19) зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна.

Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої ст. 509 ЦК України цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою ст.177 ЦК України об`єктами цивільних прав є,зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою ст. 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Аналогічний правовий висновок стосовно застосування ст. 1212 ЦК України міститься у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року в справі № 472/786/18.

Як зазначалося вище, між Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 виникли договірні правовідносини на підставі Заяви про приєднання до Договору про видачу та обслуговування особистої платіжної картки, надання санкціонованого овердрафту та послуг дистанційного банківського обслуговування № 309805877 від 22 вересня 2022 року, за умовами якого ОСОБА_1 відкрито поточний рахунок у форматі IBAN: НОМЕР_1 у валюті євро, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки.

Суд зауважує на тому, що АТ «Перший український міжнародний банк», здійснюючи зарахування коштів на картку відповідача, діяв на підставі договору.

Зазначені обставини виключають застосування правового механізму до стягнення коштів на підставі ст.1212 ЦК України.

З матеріалів справи, зокрема, долучених до позовної заяви доказів вбачається, що АТ «Перший український міжнародний банк», як клієнт компанії Euronet USA, був проінформований про те, що несе кінцеву відповідальність за конфігурацію програми, яка ним використовується.

Крім того, банк перш ніж використовувати будь-яке програмне забезпечення повинен був, як заінтересована сторона, впевнитись в тому, що функції даної програми задовольняють його потреби та що програма добре працює в його операційному середовищі.

Відповідно до ч. 1 «Визначення термінів» Розділу І «Загальні засади» Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, несанкціонований овердрафт це заборгованість клієнта перед банком, що не обумовлена договором, не є прогнозованою в розмірі та за часом виникнення та яка виникає внаслідок здійснення клієнтом випадкових операцій з карткового рахунку на суму, що перевищує встановлений банком розмір платіжного ліміту.

Згідно п. 3.3.4 частини 3 «Порядок здійснення розрахунків» Розділу ІІ «Послуги банку» Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний погасити заборгованість за несанкціонованим овердрафтом в повному обсязі протягом 15 календарний днів з дня його виникнення.

Аналіз викладених вище умов договору свідчить про те, що при вирішенні заявлених позовних вимог не можна говорити про несанкціонований овердрафт, оскільки вини клієнта, внаслідок здійснення ним випадкових операцій з карткового рахунку на суму, що перевищує встановлений банком розмір платіжного ліміту позивачем не доведена.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Отже, оскільки між Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 виникли договірні правовідносини, відсутні правові підстави для стягнення даних коштів на підставі ст. 1212 ЦК України та відповідно задоволення позовних вимог.

Виниклі правовідносини стосуються не відповідача, а виключно Компанії, яка займалася розробкою програмного забезпечення ІТМ і лише банк, як клієнт компанії Euronet USA, несе кінцеву відповідальність за конфігурацію програми, яка ним використовується.

Вказане свідчить про безпідставність посилання позивача не лише на ст. 1212 ЦК України, а й застосування положень договору, які регламентують несанкціонований овердрафт, оскільки вони не стосуються предмету позову.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Суд першої інстанції невірно застосував положення ст. 1212 ЦК України до спірних правовідносин та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2023 року скасувати.

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: