У х в а л а

31 травня 2023 року

м. Київ

справа № 754/12409/17

провадження № 61-7123ск23

Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на судове рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до відкритого акціонерного товариства «Науково-дослідне медичне об`єднання «Діалір», треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на квартиру та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , відкритого акціонерного товариства «Науково-дослідне медичне об`єднання «Діалір», третя особа ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу нікчемним правочином,

В с т а н о в и в:

12 травня 2023 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 (далі - представник) надіслав засобами електронного зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на судове рішення у справі № 754/12409/17.

У касаційній скарзі представник просить суд касаційної інстанції: задовольнити прохання цієї касаційної скарги - винести постанову, якою оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції змінити, шляхом викладення резолютивної частини оскаржуваної постанови, у наступній редакції:

«Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити - рішення Деснянського районного суду міста Києва від 27 січня 2023 року змінити в частині підстав для відмови у позові ОСОБА_3 до ВАТ «НДМО «Діалір», додавши до вказаних підстав застосування строку позовної давності на підставі заяв ВАТ «НДМО «Діалір» та ОСОБА_1 та додавши як підставу те, що сторони спірного договору купівлі-продажу квартири в законному порядку не досягли згоди щодо істотної умови - вартості квартири, застосувавши незаконний документ про оцінку».

«Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити - рішення Деснянського районного суду міста Києва № 754/12409/17 від 27 січня 2023 року скасувати в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ВАТ «НДМО «Діалір» та в цій частині постановити нове рішення, яким вказаний позов задовольнити та визнати договір № 15 від 05 лютого 2007 року купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ВАТ «НДМО «Діалір» - нікчемним правочином.

Стягнути з ОСОБА_3 та ВАТ «НДМО «Діалір» солідарно суму сплаченого ОСОБА_1 судового збору».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту четвертого частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено: рішення (ухвала), що оскаржується.

Відповідно до пункту шостого частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено: клопотання особи, яка подає касаційну скаргу.

Так, згідно частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;

2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду;

3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд;

4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині;

5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині;

6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині;

7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

З огляду на зазначене, представнику, необхідно зазначити прохальну частину касаційної скарги, а саме: рішення (ухвала), що оскаржується, а також вимоги до суду касаційної інстанції, з урахуванням положень статті 409 ЦПК України.

У порушення вимог частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено чітко та належним чином підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Як убачається із касаційної скарги, представник оскаржує рішення суду, визначене в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України.

У частині другій статті 389 ЦПК України зазначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні; у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Крім того, по тексту касаційної скарги представник зазначає про необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України).

Верховний Суд зауважує, що у разі касаційного оскарження судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, на підставі пункту 2 частини другої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі має бути мотивоване обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, з чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовним обґрунтуванням мотивів такого відступлення.

У касаційній скарзі відсутнє вмотивоване обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду, що не є виконанням вимог цивільного процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України).

Таким чином, представнику необхідно надати до суду належним чином оформлену касаційну скаргу із зазначенням у ній підстави (підставу) касаційного оскарження рішення суду, визначені в пунктах 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту три частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

В порушення вимог пункту три частини другої статті 392 ЦПК України заявником у касаційній скарзі не зазначено усіх учасників справи та їх місцезнаходження.

Згідно з частиною сьомою статті 43 ЦПК України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Отже представнику необхідно надати суду докази надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копії цієї касаційної скарги та доданих до них документів.

Статтею 390 ЦПК України визначено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Указану касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження та представником не додано до касаційної скарги клопотання про поновлення цього строку.

Таким чином, представнику необхідно надіслати до суду обґрунтовану заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, в якій вказати поважність причин пропуску строку та надати належні докази (документи), які підтверджуватимуть поважність причин пропуску строку.

У порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому розмірі.

Враховуючи зміст касаційної скарги, предметом касаційного оскарження представника є постанова Київського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року в частині оскарження вимог за позовом ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу нікчемним правочином.

Отже, представник подав касаційну скаргу в частині оскарження вимог немайнового характеру.

Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»», в редакції, чинній станом на дату подання ОСОБА_1 позовної заяви у даній справі).

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2019 року становив 1 921,00 грн.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Оскільки в даному випадку сплата судового збору передбачена за пред`явлену вимогу немайнового характеру, розмір судового збору, який підлягав сплаті за подання такого позову, складав 768,40 грн, тому за подання касаційної скарги заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1 229,44 грн (768,40 х 200 % х 0,8) або надати належні докази (документи) на підтвердження права на пільги заявника при оплаті судового збору.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030102, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007. Найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати до суду оригінал документа, що підтверджує його сплату.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовується стаття 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. За частиною першою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог цього Кодексу щодо форми і змісту, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною третьою статті 393 ЦПК України установлено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Касаційну скаргу представника необхідно залишити без руху з наданням можливості усунути вищевказані недоліки.

На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

У х в а л и в:

Залишити без руху касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на судове рішення і надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі неподання заяви для поновлення строку касаційного оскарження або якщо наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено. У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Ігнатенко