Справа № 202/6276/22
Провадження № 2/188/401/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі судді, що головує, Бурди П.О.,

при секретарі судового засідання Могиленко Т.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач) про зменшення розміру аліментів.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що з відповідачем, яка мала прізвище ОСОБА_4 , він перебував у фактичних шлюбних відносинах з листопада 2007 року.

Від цих стосунків сторони мають спільну дитину - доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

02 жовтня 2009 року сторони уклали шлюб.

У шлюбі у сторін народилася друга донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2012 року з позивача на користь відповідача стягнені аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2012 року шлюб між сторонами розірвано.

Позивач зазначає, що намагався регулярно сплачувати аліменти, працюючи офіційно та неофіційно.

Однак його стан здоров`я значно погіршився: у нього виявлено гіпертонію ІІ ступеню та у липні 2021 року діабет ІІ МК. Позивач стверджує, що йому потрібне щоденне медикаментозне лікування і вказав у позові найменування ліків та їх вартість у аптеках.

Позивач вважає, що погіршення його здоров`я є обставиною, яка має істотне значення для зменшення розміру аліментів.

Позивач, посилаючись на норми ст.ст. 182, 183, 192 Сімейного кодексу (далі СК) України, просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2012 року на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/2 частки від усіх видів доходу до 2/5 частки від усіх видів доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою суду від 30 березня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та відкрито провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, надала його обґрунтування і просила задовольнити.

Відповідач відзиву на позов не надала, в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином судовою повісткою за зареєстрованим місцем проживання, клопотань та заяв не подала.

Вислухавши заяви по суті представника позивача, , встановивши обставини справи і правовідносини, які їм відповідають, перевіривши обставини справи наданими позивачем доказами, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що сторони мають двох спільних дітей; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей та про шлюб між сторонами.

Однак, рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2012 року, яким, як стверджував позивач, з нього на користь відповідача стягнені аліменти на утримання вказаних дітей у розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця суду не надано.

Натомість, до позову додана копія рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2012 року у справі № 2/0417/1478/2012, яким з нього на користь відповідача стягнені аліменти на її утримання в розмірі 300 грн до досягнення дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно, починаючи стягнення з 17.01.2012.

Разом з тим, з доданої до позову довідки про доходи вбачається, що позивач працює шеф-кухарем у фізичної особи-підприємця і має стабільний дохід, з якого не утримуються аліменти.

Крім того, позивач надав суду лише медичну документацію, яка підтверджує наявність у нього захворювань та необхідність медикаментозного лікування, однак, не надав доказів придбання ліків та їх вартості.

Правовідносини сторін регулюються нормами міжнародного права, Конституції України, СК України та Закону України «Про охорону дитинства».

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

За приписами ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення для справи.

У ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як зазначено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи, що позивач не надав суду доказів тих обставин, на які він послався у позові, підстав для задоволення позову не вбачається.

Така позиція суду відповідає змісту параграфу 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яким передбачено право на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерело права.

У справі «Салов проти України» (заява № 65518/01 від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що параграф 1 статті 6 не можна розуміти як такий, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 року; пункт 29).

У пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04 від 10 лютого 2010 року) ЄСПЛ зазначив, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У позові відмовлено, тому судові витрати має нести позивач.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.51 Конституції України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 141, 150, 180, 182, 183, 192 СК України, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-82, 141, 176, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , про зменшення розміру аліментів відмовити.

Судові витрати залишити на позивачеві.

Повне рішення складено 20.06.2023.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя П. О. Бурда