УХВАЛА

30 травня 2023 року

м. Київ

справа № 201/2485/17

провадження № 61-19307св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

треті особи: Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження заяву про самовідвід судді Пророка Віктора Васильовича та заяву ОСОБА_1 , подану представником Левченком Олександром Васильовичем , про відвід судді-доповідача Пророка Віктора Васильовича від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про розірвання договорів банківського вкладу, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди,

за касаційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2017 року у складі судді Ткаченко Н. В. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року у складі колегії суддів: Городничої В. С., Красвітної Т. П., Петешенкової М. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і рішень судів

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), треті особи: Національний банк України (далі - НБУ), Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), про розірвання договорів, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Розірвано договори, укладені між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 : від 29 серпня 2016 року № SAMDNWFD901; від 04 серпня 2015 року № SAMDNWFD901; від 30 вересня 2015 року № SAMDNWFD201; від 30 вересня 2016 року № SAMDNWFD301; від 30 липня 2015 року № SAMDNWFD200; від 03 червня 2016 року № SAMDNWFD701; від 19 жовтня 2015 року № SAMDNWFD901; від 29 січня 2016 року № SAMDNWFD201; від 30 травня 2011 року № SAMDN0743, а також за картковими/поточними рахунками: № НОМЕР_1 (картка Platinum); № НОМЕР_2 (картка для виплат Голд) № НОМЕР_3 (картка для виплат Голд); № НОМЕР_4 (Бонусний договір); № НОМЕР_5 (картка Platinum); № НОМЕР_6 (картка для виплат Голд).

Стягнено з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 4 801 318,88 грн, 558 152,73 євро, 21,39 дол. США. У задоволенні позову ОСОБА_1 у частині компенсації моральної шкоди відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 березня 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено, апеляційну скаргу НБУ задоволено частково, рішення суду першої інстанції у частині задоволення позову ОСОБА_1 скасовано. У задоволенні позову

ОСОБА_1 про розірвання договорів банківського вкладу, стягнення грошових коштів відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 18 листопада 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 березня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року апеляційні скарги АТ КБ «ПриватБанк» та НБУ залишено без задоволення,

а рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня

2017 року залишено без змін.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У листопаді 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» подало касаційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі, в задоволенні клопотання АТ КБ «ПриватБанк» про зупинення виконання рішення Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська від 07 грудня 2017 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 15 вересня 2022 року заяву суддів Верховного Суду Антоненко Н. О., Дундар І. О., Русинчука М. М. про самовідвід у справі задоволено, справу передано для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 16 вересня 2022 року справу призначено судді-доповідачеві

Крату В. І., судді, які входять до складу колегії: Коротун В. М.,

Краснощоков Є. В.

Ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2022 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач), суддів: Зайцева А. Ю., Коротуна В. М., Краснощокова Є. В., Червинської М. Є. від 05 жовтня 2022 року справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 17 листопада 2022 року справу повернуто на розгляд Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду.

Ухвалою Верховного Суду від 08 лютого 2023 року задоволено заяву суддів Крата В. І., Краснощокова Є. В. про самовідвід від участі у розгляді справи та передано її на автоматизований розподіл.

У результаті повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, справу призначено судді-доповідачеві Зайцеву А. Ю., визначено суддів, які входять до складу колегії: Ігнатенко В. М., Карпенко С. О., Коротун В. М.,

Тітов М. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 15 лютого 2023 року задоволено заяву судді Зайцева А. Ю. про самовідвід від участі у розгляді справи та передано її на автоматизований розподіл.

У результаті повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, справу призначено судді-доповідачеві Червинській М. Є., визначено суддів, які входять до складу колегії: Ігнатенко В. М., Карпенко С. О., Коротун В. М.,

Тітов М. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 19 квітня 2023 року заяви суддів Червинської М. Є. та Коротуна В. М. про самовідвід у справі задоволено та передано її на автоматизований розподіл.

У результаті повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, справу призначено судді-доповідачеві Пророку В. В., визначено суддів, які входять до складу колегії: Грушицький А. І., Ігнатенко В. М., Карпенко С. О., Тітов М. Ю.

Короткий зміст заяви судді Пророка В. В. про самовідвід та заяви ОСОБА_1 , поданої представником Левченком О. В. , про відвід судді-доповідача Пророка В. В.

Перед початком розгляду справи по суті, 26 квітня 2023 року, суддя

Пророк В. В. заявив самовідвід від розгляду справи № 201/2485/17 (провадження № 61-19307св21) з метою недопущення виникнення обставин, які б могли викликати в учасників справи та сторонніх спостерігачів сумніви щодо неупередженості судді-доповідача і забезпечення довіри учасників справи та сторонніх спостерігачів до судових рішень Верховного Суду, посилаючись при цьому на положення пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України.

Заява про самовідвід судді Пророка В. В. мотивована тим, що на розгляді колегії суддів у складі Антоненко Н. О. (суддя-доповідач) та суддів: Дундар І. О., Русинчука М. М. перебувала касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2017 року, додаткове рішення Жовтневого районного суду від 28 листопада 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 липня 2022 року в іншій справі № 201/473/17 за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: Національний Банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про відшкодування збитків та моральної шкоди, правовідносини у якій є подібними зі справою, що переглядається.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

Пророка В. В. від 06 вересня 2022 року задоволено заяву АТ КБ «ПриватБанк» про відвід суддів Верховного Суду Антоненко Н. О., Дундар І. О.,

Русинчука М. М. від розгляду справи № 201/473/17; справу направлено

на повторний автоматизований розподіл для визначення постійної колегії суддів для розгляду справи у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

У свою чергу, у справі, що переглядається, 15 вересня 2022 року судді Антоненко Н. О., Дундар І. О., Русинчук М. М. заявили самовідвід. Заява мотивована тим, що підставою для задоволення відводу колегії суддів у справі № 201/473/17 стала оцінка процесуальних рішень колегії суддів Антоненко Н. О., Дундар І. О., Русинчука М. М. при розгляді заяв відповідача про зупинення виконання судових рішень як у справі № 201/473/17, так і у справі № 201/2485/17, із посиланням на необхідність особливого, вкрай уважного та ретельного підходу до вирішення питання про зупинення виконання судових рішень у такій резонансній категорії справ, як справи за участі АТ КБ «ПриватБанк» та пов`язаних із банком осіб. Ухвалою Верховного Суду від 15 вересня 2022 року заяву суддів Верховного Суду Антоненко Н. О., Дундар І. О., Русинчука М. М. про самовідвід у справі № 201/2485/17 задоволено.

Таким чином, суддя Пророк В. В. у своїй заяві про самовідвід зазначає, що він надавав оцінку процесуальних рішень, прийнятих Верховним Судом

у межах розгляду справи у подібних правовідносинах, та висловив певну позицію щодо підходу до вирішення таких справ.

27 квітня 2023 року ОСОБА_1 через представника Левченка О. В. подала до Верховного Суду заяву про відвід судді-доповідача Пророка В. В. від розгляду справи № 201/2485/17.

Заява мотивована тим, що ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду Пророка В. В. від 06 вересня 2022 року задоволено заяву АТ КБ «ПриватБанк» про відвід колегії суддів у справі

№ 201/473/17 у подібних правовідносинах зі справою, що переглядається. Таким чином, на думку заявниці, суддя Пророк В. В. висловив свою позицію та фактично брав участь у розгляді справи, що викликає сумніви у його неупередженості.

Позиція та висновки Верховного Суду

Верховний Суд, перевіривши доводи заяви судді Верховного Суду

Пророка В. В. про самовідвід, дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, а заявлений представником ОСОБА_1 - адвокатом Левченком О. В. відвід судді Пророка В. В. від розгляду справи № 201/2485/17 є необґрунтованим, з огляду на таке.

Відповідно до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна людина має право на справедливий

і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом.

У світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (BELUKHA v. UKRAINE, № 33949/02, від 09 листопада 2006 року).

Обґрунтування заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Левченка О. В. про відвід судді Пророка В. В. полягає в наявності сумнівів

у його неупередженості у зв`язку з тим, що ухвалою судді Пророка В. В.

від 06 вересня 2022 року задоволено заяву АТ КБ «ПриватБанк» про відвід колегії суддів у справі № 201/473/17. Разом із тим, згідно із вимогами частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не можуть бути підставою для відводу.

Таким чином, оскільки доводи заяви про відвід судді по своїй суті є незгодою заявника з прийнятим суддею процесуальним рішенням у іншій справі, що відповідно до статті 36 ЦПК України не є підставою для відводу, суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Згідно з частинами другою, третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

З урахуванням необґрунтованості заявленого відводу, питання про відвід судді відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України порядку.

Щодо заяви про самовідвід судді Пророка В. В. колегія суддів робить висновок про те, що зазначені суддею-доповідачем Пророком В. В. доводи

не свідчать про існування обставин, які можуть викликати сумніви у його неупередженості та об`єктивності при вирішенні цієї справи та не вказують на недопустимість його участі у розгляді справи № 201/2485/17.

Інших, визначених статтями 36, 37 ЦПК України підстав для його самовідводу, також не встановлено.

За таких обставин колегія суддів відмовляє судді Верховного Суду

Пророку В. В. у задоволенні заяви про самовідвід у зв`язку з відсутністю визначених цивільним процесуальним законодавством України обставин, які виключають його участь у розгляді цієї справи.

Керуючись статтями 36, 37, 40 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви судді Пророка Віктора Васильовича про самовідвід відмовити.

Заявлений представником ОСОБА_1 - адвокатом Левченком Олександром Васильовичем відвід судді Пророка Віктора Васильовича від розгляду справи № 201/2485/17 визнати необґрунтованим.

Заяву про відвід передати судді, який не входить до складу суду, визначеному у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до частини третьої статті 415 ЦПК України ухвалу оформив суддя А. І. Грушицький.

Судді: В. В. Пророк А. І. Грушицький В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко М. Ю. Тітов