Справа № 397/683/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21.11.2023 смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Максимовича І.В.,

секретаря судового засідання - Рум`янцевої О.І.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Мельник О.В.,

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту батьківства,

У С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить:

-встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

-винести рішення, яким зобов`язати Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), внести зміни до актового запису №843, складеного 05 травня 2008 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області про народження ОСОБА_4 уродженця м. Кіровограда Кіровоградської області, громадянина України, а саме записати батьком - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, змінити прізвище дитини з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 »;

-винести рішення, яким зобов`язати Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), внести зміни до актового запису №1985, складеного 22 вересня 2010 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області про народження ОСОБА_5 уродженки м. Кіровограда Кіровоградської області, громадянки України, а саме записати батьком - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, змінити прізвище дитини з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 »;

-інші записи залишити без змін.

В обгрунтування позовної заяви позивачка вказала, що вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ..

ІНФОРМАЦІЯ_6 вона народила сина ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_7 доньку ОСОБА_5 . Відомості про батька дітей, у відповідності до вимог ч.1 ст.135 СК України, були записані за її вказівкою та зазначено батьком дітей ОСОБА_8 , оскільки шлюб між нею та ОСОБА_3 не було офіційно зареєстровано.

Вони з ОСОБА_3 проводили разом свята, відпочивали разом, проживали та вели спільне господарство, доглядали спільних дітей. ОСОБА_9 дуже турботливо відносився до сім`ї та дітей.

В подальшому їх відносини погіршились та вони з ОСОБА_3 припинили сісейні відносини та почали проживати окремо.

Діти залашились з нею. Однак, ОСОБА_10 допомагав виховувати їх спільних дітей, матеріально підтримував. Він вітав їх зі святом та спілкувався постійно з ними.

У зв`язку із повномасштабним вторгненням РФ на територію України, ОСОБА_10 був мобілізований до Збройних сил України.

У зв`язку з отриманими пораненнями під час здійснення заходів із забезпечення захисту нашої країни, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8 помер.

За життя ОСОБА_3 планував записати дітей на своє прізвище.

Однак, не встиг цього зробити, оскільки трагічно загинув.

Встановлення зазначеного факту їй необхідно для відновлення родинних відносин її дітей з бабусею та іншими близькими особами по його лінії; для реалізації особистих майнових та немайнових прав дітей; для вирішення питань, пов`язаних із спадкуванням, що можуть виникнути в майбутньому для її дітей та для отримання соціальної допомоги у зв`язку зі смертю батька.

Вона 17.12.2014, внаслідок укладення шлюбу, змінила прізвище на « ОСОБА_11 ».

25.04.2023 звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда із заявою про встановлення факту батьківства ОСОБА_3 відносно дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.05.2023 по справі №405/2807/23 у відкритті провадження було відмовлено та судом роз`яснено, що даний спір може бути вирішено шляхом подання заяви в порядку позовного провадження до суду відповідно до положень ст.ст. 30, 175, 177 ЦПК україни.

А тому, вона має всі правові підстави для звернення до суду з позовною заявою про встановлення факту батьківства за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді від 29.06.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків в порядку ст.ст.175, 177 ЦПК України (а.с.27-29).

11.07.2023 позивачем, на виконання вищевказаної ухвали судді, надано примірники позовної заяви з виправленими недоліками та додатки до неї (а.с.31-39).

Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області Максимовича І.В. від 13.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с.41-42).

Ухвалою суду від 19.09.2023 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.65-66).

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Вказала, що має двох дітей, сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та доньку ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьком яких є ОСОБА_3 . З ОСОБА_3 вона проживала в незареєстрованому шлюбі. ОСОБА_3 в 2009 був засуджений до позбавлення волі. Донька народилася коли останній перебував в місцях позбавлення волі. До моменту засудження ОСОБА_3 не знала що вагітна, довідалася вже після засудження останнього. В серпні 2010, до народженння дитини, ОСОБА_3 звільнився та вони проживали спільно в м. Кропивницький. Також приїздила гостити його мати. За життя ОСОБА_3 визнавав дітей. В 2014 році уклала шлюб з ОСОБА_11 .

Представник позивачки у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з обгрунтувань, зазначених у позові. Провести генетичну експертизу у даному випадку є неможливим, оскільки проведення експертизи по бабусі чи дідусю має дуже велику похибку. Доказами батьківства ОСОБА_3 відносно дітей є фактично пояснення відповідачки та надані документи, в тому числі й фотознімки. Даний позов заявлено в інтересах дітей, які зможуть отримати допомогу після смерті свого батька. Єдина особа, яка фактично може отримати допомогу після смерті ОСОБА_3 є його мати (відповідачка у справі), яка позовні вимоги визнала.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала, заперечень щодо їх задоволення не має. Вказала, що батьком дітей позивачки є ОСОБА_3 .. Позивачка спільно проживала з її сином - ОСОБА_3 .. Діти позивачки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 є біологічними дітьми ОСОБА_3 та її внуками. ОСОБА_3 за життя визнавав дітей своїми. Вона визнає факт того, що є бабусею дітей. ОСОБА_3 до смерті допомагав дітям. На момент смерті ОСОБА_3 не проживав з позивачкою.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без їх участі, заперечень по суті позову не мають (а.с.52, 53).

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_9 народився ОСОБА_4 , батьком якого вказано ОСОБА_8 , а матір`ю ОСОБА_14 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 05.05.2008 виданим Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.8).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №1 від 01.08.2019 відомості про батька дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_8 записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_7 народилася ОСОБА_5 , батьком якої вказано ОСОБА_8 , а матір`ю ОСОБА_14 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 22.09.2010 виданим Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.12).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №6 від 01.08.2019 відомості про батька дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_8 записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с. 13).

Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №5 від 12.04.2022 встановлено, що 17.12.2014 ОСОБА_14 уклала шлюб з ОСОБА_15 та після реєстрації шлюбу отримала прізвище « ОСОБА_11 » (а.с.7).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 у місті Бахмут Донецької області Україна, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 від 13.04.2023 виданим Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.15).

Батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є ОСОБА_2 (відповідачка у справі) та ОСОБА_16 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с.16-21).

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.05.2023 у відкритті окремого провадження у цивільній справі №405/2807/23 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства відмовлено та роз`яснено, що даний спір може бути вирішено шляхом подання заяви в порядку позовного провадження до суду відповідно до положень ст.ст. 30, 175, 177 ЦПК України (а.с.22).

Також, на підтвердження своїх позовних вимог позивачкою надано копії фотознімків (а.с.37-39).

У відповідності до ч. 1 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цтого Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Відповідно до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 135 СК України передбачає, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Щодо предмету доказування у даній категорії справ, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ч. 2 ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч.3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері.

Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок щодо застосування статті 130 СК України та вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.

Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо).

Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї.

Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.

Викладене узгоджується з висновками викладеними у постанові Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі № 543/738/16-ц (провадження № 61-4163св18), від 29.08.2018 року у справі № 641/9147/15-ц (провадження № 61-26210св18), від 21.11.2018 року в справі №25/6301/15-ц (провадження №61-30047св18), від 12.12.2019 року в справі №562/1155/18 (провадження №61-11709св19).

Отже, підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частинами 1, 2, 3 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Згідно з ч.4, п. 3-5 ч. 5 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Оцінюючи надані позивачем докази, суд приходить до переконання про їх очевидну недостатність для висновку про доведеність і встановлення судом фактичних даних про спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ведення ними спільного господарства до народження дітей сина ОСОБА_12 та доньки ОСОБА_13 , спільне їх виховання чи утримання дітей, а також підтвердження визнання ОСОБА_3 батьківства відносно дітей.

Покази відповідачки ОСОБА_2 , яка є матір`ю ОСОБА_3 , що позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спільно проживали, не вказують на факт як визнання батьківства, так і на ведення спільного господарства, спільного виховання та утримання дітей. Самі по собі покази відповідачки про визнання дітей позивачки її онуками не можуть бути належними доказами на підтвердження визнання батьківства щодо дітей ОСОБА_3 .

Суд зазначає, що пояснення відповідачки у цьому випадку не є належним доказом факту батьківства ОСОБА_3 , оскільки являють собою суб`єктивну оцінку особистих стосунків позивача з останнім, а її твердження про походження дітей ґрунтуються на особистих враженнях та не містять достовірного підтвердження вказаного.

Додані до позовної заяви копії фотознімків (а.с.37-39) неможливо розцінити як докази того, що мати ОСОБА_17 та померлий ОСОБА_3 після народження дітей спільно проживали або вели спільне господарство, або спільно виховували та утримували дітей, як своїх спільних. Дані докази не підтверджують факт визнання померлим свого батьківства відносно дітей.

Також, суд враховує, що протягом 2008-2023 років (майже 15 років) жодних активних дій, які б з достовірністю, поза розумним сумнівом, підтверджували визнання ОСОБА_18 факту батьківства, як то подання заяви до органів реєстрації народжень, звернення з приводу реєстрації місця проживання дітей, звернення до органів опіки та піклування для захисту прав дітей, матеріали справи не містять та стороною позивача не надано, що свідчить про спірний характер ставлення померлого до факту свого батьківства.

Також позивачем не було надано будь-яких належних доказів, які свідчили б про наявність кровного споріднення та достовірність біологічного походження її від померлого.

Слід зазначити, що одним із доказів про наявність кровного споріднення між ймовірними батьками та дитиною є експертиза ДНК, яка на основі вивчення набору хромосом батьків і дитини може підтвердити походження дитини від конкретних батька та/або матері.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07.05.2009 року).

Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Актуальною видається можливість посмертного встановлення батьківства на підставі проведення посмертної експертизи ДНК також у разі, якщо матеріалу для проведення такої експертизи немає, зокрема, шляхом ексгумації тіла померлого.

Суд також звертає увагу, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 17.02.2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Крім того, для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, жодного експертного доказу народження дітей від померлого ОСОБА_3 матеріали справи не містять. Клопотань про призначення будь-якої експертизи під час розгляду справи сторона позивача не заявляла.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58).

Отже, суд вважає, що позивачкою не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, які свідчать про те, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а сам факт підтримання позивачкою та ОСОБА_3 особистих стосунків не може бути покладений в основу визначення біологічного походження дітей від нього.

Крім того, щодо внесення змін до актових записів про народження дітей, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Відповідно до п.2.16.4 Розділу ІІ «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

З огляду на викладене, у задоволенні вимог позивачки слід відмовити.

При цьому, суд звертає увагу, що позивачка, звертаючись до суду з позовом про встановлення факту батьківства, просила зобов`язати Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відповідні зміни до актових записів про народження дітей. Останній залучений до участі в справі як третя особа, а не як відповідач. В той же час позовні вимоги звертаються до відповідачів у справі, а не до третіх осіб, а тому суд не може задовольняти позовну вимогу про зобов`язання третьої особи, вчинити певні дії, зокрема і про зобов`язання Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису.

А тому, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог позивачки слід відмовити.

Керуючись ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 293, 315 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту батьківства, відмовити.

На рішення суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 30.11.2023.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 .

Представник позивача: адвокат Мельник Олена Володимирівна, місце знаходження: 25006, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Віктора Чміленка,67 офіс 7, ордер серія ВА №1060453 від 08.09.2023, РНОКПП - НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), місцезнаходження: 25006, Кіровоградська область, м. Кропивницький, пров. Ліпатова Андрія, 10, .

Суддя: І.В. Максимович