Справа № 354/439/23
Провадження по справі № 2/354/267/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Єрмак Н.В., за участю секретаря Подюк А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яремче Івано-Франківської області, в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог : ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

встановив:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулась у суд з позовом до відповідачки, ОСОБА_2 , в якому просить витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , належну їй на праві власності 10-кімнатну квартиру, загальною площею 324,80 кв. м, житловою площею 122,40 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , площею 0,15 га із кадастровим номером :10:015:0005.

В обґрунтування позову зазначає, що позивачка набула право власності на спірні квартиру та земельну ділянку, жодні договори по відчуженню вказаного майна не укладалися, правовстановлюючі документи недійсними не визнавались. ОСОБА_1 випадково дізналася із реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень про проведені незаконні реєстраційні дії по зміні власника її нерухомого майна на третіх осіб, в наслідок яких наразі спірне майно зареєстроване за відповідачкою. Оскільки, відповідачка набула володіє спірним майном незаконно, є підстави для застосування положень ст. 388 ЦК України про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою cудді від 13.04.2023р. провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 29.08.2023року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі.

Ухвалами суду, постановленими судом без виходу до нарадчої кімнати, які занесені до протоколу судового засідання, від 29.08.2023 року, закрито підгтовче провадження та справу призначено до судового розгляду, відмовлено в задоволенні клопотань представника відповідачки про проведення процедури врегулювання спору за участю судді, залучення третіх осіб та допит свідків.

Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову тощо): не застосовувалися.

Представник позивачки ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала позов, просила його задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_5 у судовому засіданні та у поданому відзиві на позов, заперечувала проти його задоволення з підстав необґрунтованості, недоведеності та безпідставності.

Представник позивачки ОСОБА_4 надала відповідь на відзив, в якому наполягала на задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_3 , через уповноваженого представника, надав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що на спірне майно не претендує та вважає, що позов необхідно задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 21.09.2009 ОСОБА_1 набула право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га із кадастровим номером :10:015:0005, що розташована за адресою АДРЕСА_2 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки №4298 на підставі договору купівлі-продажу (копія витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно в матеріалах справи).

Згідно з рішенням Виконавчого комітету Микуличинської сільської ради від 10.09.2010 ОСОБА_1 набула право власності на квартиру АДРЕСА_3 (свідоцтво про право власності на нерухоме майно та копія Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності в матеріалах справи).

З 2011 року по сьогоднішній день постійним місцем проживання ОСОБА_1 є її квартира АДРЕСА_4 , в якій вона веде господарство, несе витрати по утриманню.

Згідно з інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: рішенням №29203179 від 11.04.2016р. приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області Щетілової О.В. на підставі заяви ОСОБА_6 та рішення Київського районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 11.10.2013 в справі №123/1941/13-ц, проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_4 - за ОСОБА_6 .

Також рішенням №292803221 від 11.04.2016р. приватного нотаріуса, Дніпровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області Щетілової Ольги Валеріївни на підставі заяви ОСОБА_6 та рішення Київського районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 11.10.2013 в справі №123/1941/13-ц, проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :10:015:0005, що розташована по АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням - для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та квартира АДРЕСА_4 - за ОСОБА_6 .

Після реєстрації за ОСОБА_6 права власності на належне ОСОБА_1 майно вчинено ряд дій, спрямованих на відчуження цього майна третім особам.

Так, 11.04.2016 державний реєстратор приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Щетілова О.В. своїм рішенням №29212150 від 12.04.2016р. провела державну реєстрацію обтяження на квартиру АДРЕСА_4 на підставі договору іпотеки №1238 від 11.04.2016, згідно з яким, ОСОБА_6 передав в іпотеку ОСОБА_2 нерухоме майно - вищевказану квартиру в забезпечення виконання зобов`язань згідно з Договором позики від 11.04.2016. Згідно з договором іпотеки №1238 від 11.04.2016 строк виконання основного зобов`язання - 13.04.2016, розмір основного зобов`язання 5 000 000,00 доларів США.

13.04.2016 державний реєстратор приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Щетілова О.В. своїм рішенням №29262551 від 14.04.2016р. провела державну реєстрацію обтяження на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :10:015:0005, що розташована по АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на підставі договору іпотеки №1250 від 13.04.2016, згідно з яким, ОСОБА_6 передає в іпотеку ОСОБА_2 вищевказану земельну ділянку в забезпечення виконання зобов`язань згідно з Договором позики від 11.04.2016. Згідно з договором іпотеки №1250 від 13.04.2016 строк виконання основного зобов`язання - 14.04.2016, розмір основного зобов`язання 5 00 000,00 доларів США.

15.04.2016 державний реєстратор приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Щетілова О.В. своїм рішенням №29280123 від 15.04.2016р. на підставі договору іпотеки №1238 від 11.04.2016 провела державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_4 .

15.04.2016 державний реєстратор приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Щетілова О.В. своїм рішенням №29280321 від 15.04.2016р. на підставі договору іпотеки №1250 від 15.04.2016 провела державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :10:015:0005, що розташована по АДРЕСА_2 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Після реєстрації права власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 здійснено реєстрацію обтяження цього майна.

15.12.2016 державний реєстратор приватний нотаріус, Києво-Святошинського районного нотаріального округу, Київської області Леденьов І.С. своїм рішенням №32947835 від 15.12.2016р. провів державну реєстрацію обтяження на квартиру АДРЕСА_4 на підставі договору іпотеки №3448 від 15.12.2016, згідно з яким, ОСОБА_2 передає в іпотеку ОСОБА_3 нерухоме майно - вищевказану квартиру в забезпечення виконання зобов`язань згідно з Договором позики від 09.04.2016. Згідно з договором іпотеки №3448 від 15.12.2016 строк виконання основного зобов`язання - 01.04.2016, розмір основного зобов`язання 6462159,00 грн.

В той самий день, 15.12.2016 державний реєстратор приватний нотаріус, Києво-Святошинського районного нотаріального округу, Київської області Леденьов І.С. своїм рішенням №32944401 від 15.12.2016р. провів державну реєстрацію обтяження на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :10:015:0005, що розташована по АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на підставі договору іпотеки №3448 від 15.12.2016.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по справі № 202/1572/20 ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України на підставі ст. 49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0000982 від 29.11.2019 року відносно нього закрито. За змістом вказаної ухали ОСОБА_6 , діючи умисно, реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, отримав від невстановленої особи підроблену копію рішення Київського районного суду м. Сімферополь від 11.10.2013 року по справі №123/1941/13-ц, провадження №2/123/1501/2013, в якому згідно з резолютивною частиною вказаного рішення позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , Акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання договорів недійсними, задоволено частково. Визнано за ОСОБА_6 право власності на квартиру, загальною площею 324,8 кв.м, житловою площею 122,4 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_6 право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :10:015:0005; визнано недійсним Договір іпотеки, укладений між ОСОБА_1 та АТ «ОТП Банк», посвідчений приватним нотаріусом Яремчанського МНО Могилевич Л.В., 28.06.2011 за реєстровим №1295; скасовано в Державному реєстрі речових прав та обтяжень на нерухоме майно запис про реєстрацію іпотеки №9489471 стосовно квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; скасовано в Державному реєстрі речових прав та обтяжень на нерухоме майно запис про реєстрацію обтяження №9489539 стосовно квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; скасовано в Державному реєстрі речових прав та обтяжень на нерухоме майно запис про реєстрацію іпотеки №9488917 стосовно земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :10:015:0005; скасовано в Державному реєстрі речових прав та обтяжень на нерухоме майно запис про реєстрацію обтяження №9488957 стосовно земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :10:015:0005; виселено ОСОБА_7 та ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_4 . Після чого, 11.04.2016 року о 15 год. 09 хв. ОСОБА_6 , надав приватному нотаріусу ДМНО Дніпропетровської області Щетіловій О.В. зазначену копію рішення для проведення нотаріальних дій, тим самим ОСОБА_6 використав завідомо підроблену копію рішення Київського районного суду м. Сімферополь від 11.10.2013 року по справі №123/1941/13-ц, провадження №2/123/1501/2013, яке посвідчено підписом головуючого судді Сенько М.Ф., за що отримав від невстановленої органом досудового слідства особи грошові кошти в розмірі 1000 гривень. У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 358 КК України визнав повністю, суду пояснив, що обставини вчинення ним злочину відповідають тим обставинам, що зазначені в обвинувальному акті. Дана ухвала суду не оскаржувалась та набрала законної сили 17.04.2020 року (копія ухвали у матеріалах справи).

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Щетілова О.В., приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьов І.С., про визнання незаконними та скасування рішень та записів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 01.11.2022 у справі № 354/859/20 залишено в силі рішення суду першої інстанції та встановлено, що спірне нерухоме майно вибуло з володіння ОСОБА_1 поза її волею, на підставі підробленого судового рішення, відтак волевиявлення законного володільця майна на його відчуження було відсутнє, а тому право власності на вказане майно на момент розгляду справи за первинним титулом знаходиться у позивача за первісним позовом ОСОБА_1 . На даний час спірне нерухоме майно зареєстроване на праві власності за ОСОБА_2 , та є підстави для застосування положень ст. 388 ЦК України про витребування майна з чужого незаконного володіння (копія постанови в матеріалах справи).

Відповідно до ч.1ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують інтереси інших осіб та інтересів суспільства.

Одним із засобів захисту порушеного права є витребування майна із чужого незаконного володіння.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Предметом доказування у справах за позовами про витребування майна з чужого незаконного володіння становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як то факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та ін. Власник вправі витребувати своє майно від особи у якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав від 07.02.2014 року № 5, відповідно до положень ч.1 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018р., предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019р. вказано, що однією з обов`язкових умов для задоволення віндикаційного позову є встановлення під час розгляду спорів про витребування майна, зокрема й тієї обставини, чи перебувало спірне майно у володінні позивача, який указує на порушення своїх прав як власника, на підставах, визначених законодавством, та який на момент подання позову не є власником цього майна, однак вважає себе таким.

В силу вимог ч.1ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, майно може бути повернуте за позовом власника про його витребування на підставі ст. 387 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених в цій статті, а саме підтвердження право власності позивача на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння поза його волею, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. За змістом вказаної статті право на витребування майна належить лише власнику та лише у особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, і може мати місце лише за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза його волею. Наявність у діях власника майна волі на передачу майна виключає можливість його витребування і незаконність володіння майном відповідачем повинна бути доведена позивачем у суді, оскільки законодавство презюмує добросовісне (правомірне) володіння чужим майном, якщо інше не випливає з закону або не встановлене рішенням суду ( ч. 3 ст. 397 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Отже, за змістом ст. 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі, зокрема, за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Оскільки добросовісне набуття в розумінні ст. 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, то наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння.

Наведене свідчить про те, спірне майно вибуло з власності ОСОБА_1 поза її волею злочинним шляхом - перереєстрації права власності на інших осіб на підставі підробленого рішення суду.

ОСОБА_2 володіє спірним майном незаконно, що є підставою для застосування положень ст. 388 ЦК України про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Інші докази, надані представником відповідачки, висновків суду не спростовують.

Стосовно клопотання відповідачки щодо застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч.ч. 3,4,5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Згідно із законом від 30.03.2020 №540-IXрозділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК доповнено п.12, яким під час карантину строки, визначені, зокрема, ст. ст.257, 258 Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

У п.12 розд. «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в редакції закону №540-IX перелічені всі статті цього кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину.

Постановою КМУ від 11.03.2020 №211 установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався.

В останнє, Кабінет Міністрів України постановою від 23.12.2022 р. № 1423 вніс зміни, зокрема, до Постанови КМУ від 09.12.2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2». Вони передбачають, що продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 30.04.2023р.

Судом не приймається посилання відповідачки щодо початку перебігу строку позовної давності з моменту вибуття спірного майна - 11.04.2016р., оскільки майно вибуло без відома позивачки та дізнатись про своє порушене право позивачка могла не раніше відкриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 у 2019 році.

Таким чином, позовна давність для пред`явлення позовних вимог по даній справі станом на 12.03.2020 року (на момент встановлення карантину) не сплила, її перебіг зупинений до кінця дії карантину, внаслідок чого підстав для застосування строків позовної давності судом не вбачається.

Крім того, відповідно до ч.1ст. 141 ЦПК України, суд стягує на користь позивача з відповідача витрати, пов`язані зі сплатою ним при пред`явленні позову судового збору 14493,60 грн.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 належну їй на праві власності десятикімнатну квартиру загальною площею 324,80 кв.м, житловою площею 122,40 кв.м, розташовану за адресою АДРЕСА_1 .

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 належну їй на праві власності земельну ділянку, розташовану за адресою АДРЕСА_2 , площею 0,15га, кадастровий номер :10:015:005.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 14493,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а особою, що приймала участь у справі, але не була присутньою під час проголошення рішення в той самий строк з моменту отримання копії рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_5 .

Третя особа: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_6 .

Повний текст рішення виготовлений 04.12.2023року.

Головуючий суддя: Н.В.Єрмак