КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/8804/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Беніцької Валентини Іванівни на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13 березня 2023 року в складі судді Усатової І. А.,

встановив:

30.11.2022 Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 26.11.2018 року.

Відповідач підтвердила свою згоду, що підписана заява разом з "Умовами та Правилами надання банківських послуг" та "Тарифами", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідач ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача в анкеті-заяві.

Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

Дія договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використанням кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч. 2 ст. 642 ЦК України.

Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Відповідач отримала картку типа Преміальна картка World Elite, кредитний ліміт до 400 000 грн. Інформація щодо становлення та зміну розміру кредитного ліміту підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Виконання відповідачем договору вбачається із виписки по рахунку та розрахунком заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування.

Відповідно до п. 2.1.1.3.3. договору відповідач доручила банку списувати кошти з рахунків клієнта у межах сум що підлягають сплаті данку за договором, у разі настання термінів платежів (договірне списання), у межах платіжного ліміту рахунка.

Згідно п. 2.1.1.12.3 договору, в разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа ( включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими.

В разі затримання клієнтом сплати частини кредиту та/або процентів, які підлягають сплаті в порядку, передбаченому п. 2.1.1.12.3 договору, щонайменше на один календарний місяць, банк має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, відсотки за фактичний строк його користування, в повному обсязі, виконати інші зобов`язання, в тому числі щодо сплати пені, в повному обсязі.

В редакції Умов та Правил, що почали діяти з 01.03.2019 згідно п.2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язання з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі : 74,4% - для преміальний карток: Platinum, WorldBlack Edition, WorldElite, Infiniti, VisaSignature.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 24.10.2022 має заборгованість - 35 495,01 грн, яка складається з наступного: 35 495,01 грн - заборгованість за кредитом.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 13 березня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 35 495, 01 грн заборгованості та 2 270 грн сплаченого судового збору.

10.04.2023 представник ОСОБА_1 - адвокат Беніцька В. І. подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 13 березня 2023 скасувати та ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Вважає, що суд першої інстанції не з`ясував в повному обсязі обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Також судом першої інстанції були неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Свої доводи обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 здійснювала виплати за кредитом вчасно та регулярно, до повномасштабної агресії росії проти України. Російська агресія змусила її виїхати з України, втратити стабільний заробіток.

Відповідно до виписки за договором б/н за період 19.02.2018-26.10.2022 року, станом на 25.10.2022 відповідач мала заборгованість не 35 495,01 грн, а 30 495,01 грн.

Відповідно до виписки по рахунку за період 01.01.2023 -29.03.2023, що додається до апеляційної скарги, ОСОБА_1 в подальшому здійснювала грошові перекази:

25.11.2022 - 4 300 грн;

23.12.2022 -6 000 грн;

25.01.2023 - 5 000 грн;

08.02.2023 -10 500 грн;

09.02.2023 - 7 1 62 грн;

13.02.2023 -2 340,69 грн.

Таким чином, станом на день відкриття провадження у справі 15.12.2022 заборгованість ОСОБА_1 становила 29 000 грн.

Станом на 13.02.2023 кредит був виплачений, про що свідчить виписка АТ «КБ «Приватбанк» по картці/рахунку НОМЕР_1 і додатковим рахункам договору від 19.06.2019 року за період 01.01.2023-29.03.2023.

Таким чином, у день винесення рішення по справі 13.03.2023 року заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «КБ Приватбанк» складала 0 грн.

Довідка АТ «КБ «Приватбанк» від 29.03.2023 підтверджує, що у ОСОБА_1 не має заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк».

Таким чином, АТ КБ "ПриватБанк" було приховано від суду інформацію про те, що станом на день відкриття провадження у справі заборгованість була значно меншою заявленої, а станом на 13.02.2023, за місяць до прийнятого рішення - заборгованість була відсутня.

Крім цього, задовольняючи позовну заяву судом не враховано, що позивачем АТ КБ «Приватбанк» не надано доказів, що строк виконання зобов`язань настав.

Позивач додав до позовної заяви повідомлення-претензію від 21.01.2022, якою банк зобов`язує сплатити ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 41 995,01 грн. Дане повідомлення ОСОБА_1 не отримала, так як тривалий час перебувала у Республіці Польща, як тимчасово переміщена особа, у зв`язку з військовою агресією росії.

14.06.2023 представник АТ КБ «ПриватБанк» - адвокат Рожко С. М. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначила, що відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції договір не оспорювала, власних розрахунків заборгованості не надала, клопотання про призначення експертизи для визначення розміру заборгованості не заявляла.

Фактичне користування відповідачем кредитними коштами з використанням отриманих кредитних карток підтверджується випискою про рух грошових коштів по рахункам, відкритих на ім`я ОСОБА_1 .

Всі операції, як зняття коштів, так і погашення заборгованості за договором, які відображені в виписці про рух грошових коштів по картрахунках відповідача, враховані позивачем при складенні розрахунку заборгованості станом на 24 жовтня 2022 року.

Саме на вказану дату позивачем була розрахована сума заборгованості за договором та заявлена до стягнення в позовній заяві.

Відповідачем до суду першої інстанції, так і апеляційному суду не надано жодного належного та допустимого доказу на спростування розміру заборгованості визначеного позивачем та на підтвердження сплати заборгованості за договором.

Станом на дату відкриття провадження судом першої інстанції заборгованість за кредитним договором не була погашена.

Сплата заборгованості відповідачем та виконання зобов`язань за кредитним договором після ухвалення рішення суду може бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в зв`язку з виконанням зобов`язання повністю або частково і не може бути підставою для скасування законного рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 26 листопада 2018 року між сторонами був укладений кредитний договір шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк».

При підписанні Анкети-заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на зазначеному в заяві офіційному сайті банку є договором про надання банківських послуг.

Для користування картковим кредитним рахунком відповідач отримала картки лімітовані АТ КБ "ПриватБанк": 19 лютого 2018 року № НОМЕР_2 , тип картки WorldBlackEdition, термін дії: 02/21; 26 червня 2019 року № НОМЕР_3 , тип картки WorldElite, термін дії: 06/22.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 24.10.2022 відповідач має заборгованість за наданим кредитом 35 495,01 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з доведеності неналежного виконання відповідачем умов укладеного договору.

Колегія суддів не може повністю погодитись з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження розміру заборгованості, що виникла у відповідача станом на 24.10.2022 в сумі 35 495,01 грн, позивач, крім розрахунку заборгованості, надав виписку по рахунку, з якої вбачається, що 25.10.2022 відповідачем було здійснено переказ в сумі 5 000 грн, залишок після операції - 30 495,01 грн.

Суд першої інстанції вказаного не врахував та дійшов помилкового висновку про стягнення заборгованості у визначеному позивачем розмірі.

Відповідно до наданої відповідачем виписки по рахунку за період з 01.01.2022 -31.12.2022 та з 01.01.2023 - 29.03.2023, відповідачем було здійснено перекази : 25.11.2022 - 4 300 грн; 23.12.2022 - 6 000 грн; 25.01.2023 - 5 000 грн; 08.02.2023 -10 500 грн; 09.02.2023 - 7 1 62 грн; 13.02.2023 -2 340,69 грн. Залишок після операції станом на 13.02.2023 становив 126,30 грн.

Таким чином, станом на дату ухвалення оскаржуваного рішення ( 13 березня 2023 року) заборгованість у відповідача перед позивачем була відсутня.

Відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд у постанові від 13 січня 2021 року у справі № 264/949/19 (провадження № 61-16692св19) зазначив, що, вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

У справі, яка переглядається, апеляційний суд враховує ту обставину, що позивач, пред`явивши позов 30.11.2022 про стягнення заборгованості, яка існувала станом на 24.10.2022, не подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, а після погашення заборгованості в повному обсязі - до моменту ухвалення судового рішення не повідомив про це суд.

Вказана обставина свідчить про суперечливість поведінки позивача протягом розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи виключне значення наданих відповідачем виписок по рахункам для правильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість врахування вказаних доказів.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав ( п. 49 постанови від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17).

Право на захист є суб`єктивним правом певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Із системного аналізу ст. 2 ЦПК України, 15, 16 ЦК України вбачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників цивільних правовідносин.

Превентивний захист прав або інтересів на майбутнє судом не здійснюється, оскільки завданням цивільного судочинства є ефективний захист саме порушених прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалене по справі рішення постановлено з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права.

Оскільки заборгованість відповідачем сплачена як до так і під час провадження справи в суді першої інстанції в повному обсязі, а тому рішення суду першої інстанції, яким позов задоволено, підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в позові.

При цьому, враховуючи, що заборгованість була сплачена відповідачем частково після звернення до суду з позовом, а тому з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1830,98 грн (73,80% від 2 451 грн).

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Беніцької Валентини Іванівни задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13 березня 2023 року в частині задоволених позовних вимог скасувати.

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13 березня 2023 року в частині стягнення судового збору змінити, зменшивши суму стягнення з 2 270 грн до 1 830,98 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук