ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року

м. Черкаси

Справа № 704/555/21
Провадження № 22-ц/821/654/23
категорія: 302090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Нерушак Л. В.,

секретаря Ярошенка Б. М.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс плюс»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс плюс» адвоката Єсика Володимира Олександровича на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2023 року у справі за позовом представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвоката Павліченка Миколи Сергійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс плюс» про розірвання договорів оренди, у складі головуючого судді Дьяченка Д. О.,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

02 липня 2021 року, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 через свого предстаника адвоката Павліченка М. С. звенрулись до суду із позовом до ТОВ «Виробниче підприємство «Імпульс плюс» про розірвання договорів оренди.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 16.09.2011 між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та відповідачем було укладено договори оренди землі № 110, № 111, № 112. Земельні ділянки належать їм на праві приватно власності та знаходяться в с. Кобринове, Тальнівської територіальної громади.

За умова договору оренди № 110 від 16.09.2011 ОСОБА_1 надав ТОВ «ВП «Імпульс плюс» в оренду земельну ділянку, площею 3,3422 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

За умовами договору оренди № 111 від 16.09.2011 ОСОБА_2 надав ТОВ «ВП «Імпульс плюс» в оренду земельну ділянку, площею 3,4062 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

За умова договору оренди № 112 від 16.09.2011 ОСОБА_3 надала ТОВ «ВП «Імпульс плюс» в оренду земельну ділянку, площею 3,3976 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

14.09.2016 сторонами договорів були підписані додаткові угоди, відповідно до яких було змінено положення договорів про орендну плату та строк їх дії.

Відповідно до умов договорів та з врахуванням змін викладених в додатковій угоді орендар зобов`язується проводити виплату орендної плати в натуральній формі та відробітковій формі, зокрема, в натуральні формі доставити до будинковолодіння орендодавця 2 000 кг зерна до 01 вересня щорічно; 50 кг соняшника до 1 листопада кожного року, 25 кг борошна; 50 кг висівок та 1 000 кг соломи до 31 грудня поточного року, а також у відробітковій формі здійснити безоплатний обробіток 0,6 га грунту шляхом оранки чи культивації та послуг комбайном.

Вказують, що відповідач не виконував умов договору щодо проведення розрахунків за оренду землі згідно умов договору та не надав інформації про виконання ним обов`язку сплатити оренду плату згідно умов договору в натуральній та відробітковій формі, порушив умови використання земельних ділянок, не дотримувався сівозміни, не здійснював заходів покращення родючості грунтів та екологічного стану земельної ділянки.

На підставі наведеного, позивачі просили суд: розірвати договір оренди землі № 110 від 16.09.2011, укладений між ТОВ «ВП «Імпульс плюс» та ОСОБА_1 , зареєстрований 03.08.2016 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису про інше речове право15753308, приватним нотаріусом Березою Д. В. Хорольського районного нотаріального округу, Полтавської області;

договір оренди землі № 111 від 16.09.2011, укладений між ТОВ «ВП «Імпульс плюс» та ОСОБА_2 , зареєстрований 03.08.2016 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису про інше речове право 15753083, приватним нотаріусом Березою Д. В. Хорольського районного нотаріального округу, Полтавської області;

договір оренди землі № 112 від 16.09.2011, укладений між ТОВ «ВП «Імпульс плюс» та ОСОБА_3 , зареєстрований 05.10.2016 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису про інше речове право 16795479, приватним нотаріусом Березою Д. В. Хорольського районного нотаріального округу, Полтавської області.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2023 позов задоволено.

Розірвано договір оренди землі № 110 від 16.09.2011, укладений між ТОВ «Виробниче підприємство» «Імпульс-Плюс» та ОСОБА_1 , зареєстрований 03.08.2016 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису про інше речове право 15753308, приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області Березою Д. В.

Розірвано договір оренди землі № 111 від 16.09.2011, укладений між ТОВ «Виробниче підприємство» «Імпульс-Плюс» та ОСОБА_2 , зареєстрований 03.08.2016 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису про інше речове право 16795479, приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області Березою Д. В.

Розірвати договір оренди землі № 112 від 16.09.2011, укладений між ТОВ «Виробниче підприємство» «Імпульс-Плюс» та ОСОБА_3 , зареєстрований 05.10.2016 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису про інше речове право 16795479, приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області Березою Д. В.

Рішення суду мотивовано тим, що судом встановлено, що орендна плата позивачам за 2018-2019 роки виплачувалась за їх письмовими заявами, однак на виплату орендної плати в грошовій формі за 2020 рік письмові заяві позивачів відсутні, тобто вони не надали відповідачу дозволу на таку виплату орендної плати. Таким чином, оскільки позивачі не надали згоди на отримання орендної плати в грошовій формі за 2020 рік, а договором оренди передбачено, що для виплати орендної плати в грошовій формі необхідна обов`язкова письмова згода орендодавця, то суд вважає, що одностороннє рішення орендаря про здійснення оплати орендної плати в грошовій формі без згоди на це орендодавця є порушення умов укладеного договору.

Станом на дату подання позову (02.07.2021) відповідач прострочив виконання зобовязання по сплаті орендної плати позивачам за 2020 рік, а саме в частині поставки зерна до 01 вересня 2020 року, насіння соняшника до 01 листопада 2020 року та інших форм натуральної та відробіткової оплати до 31 грудня 2020 року.

Судом зазначено, що відповідач порушив умови договорів оренди, укладених між ним та позивачами, не сплатив своєчасно визначену договором орендну плату за користування земельними ділянками орендодавцям, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ТОВ «ВП «Імпульс плюс», посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, просило суд скасувати рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2023року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачами заявлено позовні вимоги за період з 2018 по 2020 рік включно. Судом встановлено, що відповідачем сплачено орендну плату на користь позивачів за 2018-2019 роки без порушень умов договорів. Єдиною підставою для задоволення позовних вимог суд зазначив несплата відповідачем орендноої плати за 2020 рік.

Проте суд помилково прийшов до даного висновку, адже підставою для розірвання договору оренди в разі несплати орендної плати, може слугувати систематична несплата орендної плати, тобто два рази і більше.

Так, за змістом ст. 141 ЗК України та ст. 32 Закону України «Про оренду землі» підставою для розірвання договору оренди є систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати а не разове порушення умов договору в цій частині.

Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду україни від 12.12.2012 у справі № 6-146цс12, у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 183/262/17 та у постанові Верховного Суду від 31.01.2019 у справі № 527/570/17-ц.

Наведене свідчить про неправильне застосування судом норм матеріального права.

Вказує, що позивачами не доведено позовні вимоги відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України та ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом встановлено, що договором оренди землі № 110 від 16 вересня 2011 року ОСОБА_1 передав в оренду ТОВ «ВП «Імпульс плюс» належну йому на праві приватної власності земельну ділянку, площею 3,3422 га, яка знаходиться на території Кобринівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області. Строк дії договору 5 років.

Згідно з п. 9 даного Договору орендна плата на земельну ділянку приватної власності вноситься орендарем у розмірі 5,5 % від проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки і становить 2 443,68 грн. Виплата орендної плати проводиться в натуральні формі (з транспортуванням до будинковолодіння орендодавця), а саме: 1 600 кг зерна, в т.ч. 1 000 кг пшениці, 600 кг зерно до 01 вересня щорічно; 50 кг насіння соняшника до 01 листопада щорічно; 10 кг набір круп; 12 кг борошна; 50 кг висівок; 1 т. соломи. Відробіткова форма оплати: безоплатний обробіток грунту всього 0,6 га, оранка чи культивація (на вибір орендодавця). За письмовою згодою сторін орендна плата за поточний рік та попередня оплата за наступні роки дії договору оренди може виплачуватись в грошовій формі.

Відповідно до п. 11 Договору остаточний розрахунок по орендній платі до 31 грудня поточного року.

Згідно з п. 12 Договору передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами.

Відповідно з додатковою угодою до договору оренди землі № 110 від 16.09.2016 в договір внесено наступні зміни: «Договір укладено на строк до 01.07.2024». Натуральна форма оплати (з транспортуванням до будинковолодіння орендодавця): 2 000 кг зерна, в т.ч. 1 000 кг пшениці, 1 000 кг зерно у строк до 01 вересня щорічно; 50 кг соняшника до 01 листопада щорічно; 25 кг борошна; 50 кг - висівок; 1 т соломи. Відробіткова форма оплати: безоплатний обробіток грунту до 0,6 га, оранка чи культивація (на вибір орендодавця), безкоштовне надання послуг комбайном або компенсація їх вартості.

Такий же договір оренди землі, з тими ж самими умовами 16.09.2011 був укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «ВП «Імпульс плюс» за № 111 та додаткова угода до даного договору оренди землі від 14.09.2016 та такий же договір оренди землі, з тими ж самими умовами 16.09.2011 був укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «ВП «Імпульс плюс» за № 112 та додаткова угода до даного договору оренди землі від 14.09.2016.

Також встановлено, що згідно із заявами ОСОБА_1 від 06.04.2018, ОСОБА_2 від 06.04.2018 та ОСОБА_3 06.05.2019 про виплату орендної плати в грошовій формі позивачам було виплачено оренду плату за 2018 рік в грошовій формі.

Згідно із заявами ОСОБА_1 від 31.05.2019, ОСОБА_2 від 31.05.2019 та ОСОБА_3 від 31.05.2019 про виплату орендної плати в грошовій формі позивачам було виплачено оренду плату за 2019 рік в грошовій формі.

У відповідносмті до платіжних доручень від 22.12.2020 ОСОБА_2 перераховано орендну плату за 2020 рік за договором № 111 кошти в сумі 5 177,40 грн та за договором № 110 5 177,40 грн.

Згідно з платіжним дорученням ОСОБА_3 перераховано орендну плату за 2020 рік за договором № 112 кошти в сумі 5 177,40 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Предметом даного спору є розірвання договорів оренди.

Правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються спеціальним Законом України «Про оренду землі», ЗК України та загальними нормами ЦК України щодо підстав дострокового розірвання такого договору.

Частиною 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в орендну земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору найму регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про орендну землі».

Згідно зі ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частинами 1 та 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

За положеннями ст. 24 ЗУ «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У частинах 1 та 2 ст. 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України зазначено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Таким чином, законодавство передбачає як необхідну умову для розірвання договору оренди землі - систематичне невиконання умов договору, в тому числі і щодо несплати орендної плати.

Результат аналізу зазначених норм дає підстави для висновку, що положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але повторне порушення вже може свідчити про систематичність.

Отже, відповідно до ст. 141 ЗК України та ст. 32 Закону України «Про оренду землі» підставою розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати, а не разове порушення умов договору у цій частині.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючиь із вказаним позовом, позивачі зазначили, що відповідачем були порушенні умови спірних договорів, які полягають у невиконанні умов договорів щодо проведення розрахунків у натуральній та відробітковій формі, та порушено умови використання належних позивачам земельних ділянок: не дотримано сівозміни, не здійснено заходів покращення роддючості грунтів та екологічного стану земельних ділянок.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, встановив, що позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно їхніх заяв про виплату орендної плати в грошовій формі, відповідачем ТОВ «ВП «Імпульс плюс» було здійснено виплату орендної плати за 2018 рік.

Також матеріали справи містять підтвердження про сплату орендної плати позивачам відповідачем за 2019 рік.

Отже, наведене свідчить, що відповідачем на виконання умов договорів оренди № 110, № 111 та № 112, з урахуванням додаткових угод, за 2018 2019 роки сплачувалась орендна плата згідно поданих ними заяв.

У зазначений період орендодавці не предявляли орендарю жодних претензій щодо неповної сплати орендної плати за землю, не зверталися із додатковими заявами про сплату орендної плати, окрім тих, які подавали один раз кожен рік, які задоволені орендарем, що сторони не заперечують.

Враховуючи вищевикладне, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав порушення відповідачем умов спірних договорів оренди № 110, №111 та № 112 від 16.09.2011 з урахуванням укладених додаткових угод від 16.09.2016, протягом 2018-2019 років.

Щодо несплати орендної плати за 2020 рік, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 9 додаткових угод орендна плата складає : 5,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік від проіндексованої нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. Виплата орендної плати проводиться в натуральні форм, а саме: натуральна форма оплати (з транспортуванням до будинковолодіння орендодавця): 2 000 кг зерна, в т.ч. 1 000 кг пшениці, 1 000 кг зерно у строк до 01 вересня щорічно; 50 кг соняшника до 01 листопада щорічно; 25 кг борошна; 50 кг - висівок; 1 т соломи. Відробіткова форма оплати: безоплатний обробіток грунту до 0,6 га, оранка чи культивація (на вибір орендодавця), безкоштовне надання послуг комбайном або компенсація їх вартості.

Пункт 11 договорів оренди містить вимогу, що остаточний розрахунок по орендній платі проводиться до 31 грудня поточного року.

Заяв від позивачів про отримання орендної плати за 2020 рік до відповідача не надходило.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, згідно платіжного доручення № 95 від 22.12.2020 ОСОБА_2 було перераховано орендну плату згідно договору оренди № 111 за 2020 рік у сумі 5 177,40 грн.

У відповідності до платіжного доручення № 94 від 22.12.2020 ОСОБА_2 було перераховано орендну плату згідно договору оренди № 110 за 2020 рік (згідно довіреності від 13.05.2005 виданої орендодавцем ОСОБА_1 ) у сумі 5 177,40 грн

Згідно платіжного доручення № 96 від 22.12.2020 ОСОБА_3 було перераховано орендну плату за договором оренди № 112 за 2020 рік у розмірі 5 177, 40 грн.

Матеріали справи не містять заперечень чи претензій позивачів щодо розміру та форми оплати орендної плати за 2020 рік.

Наведене не можна вважати належними доказами щодо невиконання відповідачем умов укладених договорів оренди.

Посилання суду на те, що станом на подання позову відповідач прострочив виконання зобов`язання по сплаті орендної плати за 2020 рік, саме в частині поставки зерна до 01.09.2020, насіння соняшника до 01.11.2020 та інших форм натуральної та відробіткової отплати до 31 грудня 2020 року є необгрунтованими, оскільки позивачі не заперечували щодо отримання орендної плати в грошовому виразі.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що орендна плата була виплачена, а тому відсутні підстави вважати, що наявна заборгованість по орендній платі, відповідно відсутні підстави для розірвання спірного договору, за викладених позивачем обставин.

Крім того, посилання позивачів, як на підставу розірвання договрів оренди на порушення відповідачем умов використання земельних ділянок, не дотримання сівозміни, не здійснення покращення родючості грунтів та екологічного стану земельних ділянок, не знаходять свого підтвердження.

Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (ст. 12 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Як вбачається із матеріадлів справи на підтвердження невиконання відповідачем умов спірних договорів оренди № 110, № 111 та № 112 з урахуванням додаткових угод, надано договори оренди № 110, № 111, № 112, додаткові угоди та Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копію адвокатсьвого запиту направленого ТОВ «ВП «Імпульс плюс» та копію відповіді наданої ТОВ «ВП «Імпульс плюс» на адвокатський запит.

Із наданих суду доказів не можливо встановити порушення відповідачем умов використання належних позивачам земельних ділянок.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши надані суду письмові докази, оцінюючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи фактичні дані, які в них містяться, обставини, встановлені під час розгляду справи, колегія суддів приходить до висновку, що позивачами не було надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження того, що відповідачем допущено порушення умов використання земельної ділянки: не дотримання сівозміни, не здійснення заходів покращення родючості грунтів та екологічного стану земельної ділянки.

Проте, суд першої інстанції наведене не врахував та дійшов помилкового висновку про задоволення позову про розірвання договорів оренди № 110, № 111 та № 112.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, доводи апеляційної скарги, дають підстави для висновку, що оскаржуване рішення ухвалене без додержання норм матеріального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржене судове рішення скасувати, а в заловоленні позову позивачам відмовити.

За загальним правилом, встановленим приписами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційна скарга ТОВ «ВП «Імпульс плюс» підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню із відмовою в позові, необхідно стягнути з відповідачів на користь ТОВ «ВП «Імпульс плюс» з кожного по 1 816,00 грн (5 448 : 3 = 1 816) судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс плюс» адвоката Єсика Володимира Олександровича задовольнити.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2023 року скасувати.

В задоволенні позову представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвоката Павліченка Миколи Сергійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс плюс» про розірвання договорів оренди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс плюс» судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 816,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс плюс» судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 816,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс плюс» судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 816,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 31 травня 2023 року

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

Л. В. Нерушак