КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ ____________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/3260/23
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Петренка В.С.
за участю секретаря Торгонської В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення прибудови,
Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28.03.2023 року було задоволено позовну заяву Одеської міської ради до ОСОБА_5 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення прибудови. Зобов`язано ОСОБА_5 звільнити самовільно зайняту ділянку шляхом знесення прибудови загальною площею 19,95 кв.м. до квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 7438712) та стягнуто з ОСОБА_5 на користь Одеської міської ради судовий збір у розмірі 3721 (три тисячі сімсот двадцять одну) грн. 00 коп.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу заяву про перегляд заочного рішення було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.
16.08.2023 року від представника Одеської міської ради до канцелярії суду надійшла позовна заява у новій редакції, в якій представник позивача просить зобов`язати відповідачів звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення прибудови до квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10838072).
Одночасно з позовною заявою представником позивача було надано заяву про забезпечення позову, в якій представник позивача просить суд: вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10838072.
В обґрунтування вимог заяви представник позивача посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав Одеської міської ради та ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, якщо воно буде прийнято на користь Одеської міської ради.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (надалі - ДРРПНМ) від 24.05.2023 року за № 333385001, ОСОБА_4 на підставі свідоцтва, посвідченого Першою Одеською державною нотаріальною конторою 21.10.2004 р. за № 1-710, відповідно до реєстраційного запису зробленого 20.05.2005 за реєстровим номерои 469 у реєстровій книзі 552пр на сторінці 165, належить частина квартири за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10838072).
Однак, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (далі - Управління) листом від 24.05.2023 року № 01-15/190ф повідомило, що в ході комісійного обстеження із залученням представників Київської районної адміністрації Одеської міської ради, Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради, Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, Департаменту з благоустрою міста Одеської міської ради, КП ЖКС «Чорноморський» адресою: АДРЕСА_3 зафіксовано, що на першому поверсі з фасадної частини багатоквартирного житлового будинку здійснені будівельні роботи з будівництва одноповерхової прибудови балкону загальною площею 18,0 кв.м. про що складено відповідний акт.
Також в листі Управління вказано, що за наявною інформацією Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради, рішенням Одеської міської ради земельна ділянка, на якій влаштовано зазначену прибудову балкону за вказаною адресою у власність або користування не надавалася. Земельна ділянка належить територіальної громаді м. Одеси.
Департаментом благоустрою міста Одеської міської ради проекти на проведення робіт, порушення благоустрою за адресою: АДРЕСА_3 не узгоджувалися, дозвіл на порушення об`єкту благоустрою не видавався.
Згідно Реєстру будівельної діяльності відсутня інформація щодо наявності дозвільних документів на виконання підготовчих та будівельних робіт з будівництва вищевказаного об`єкту та готовності об`єкта до експлуатації за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до листа Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради від 06.06.2023 року № 01-11/977 за даними архіву та відділу загального листування містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_3 не зареєстровані.
Листом від 15.06.2023 року № 1701/03.01-07 Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради надало копію технічного паспорту виготовленого на замовлення ОСОБА_1 . Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 09.01.2002 року зазначено, що квартира АДРЕСА_2 та складається з двох кімнат, загальною площею 47,0 кв.м., житловою площею 29,2 кв.м.
У вищевказаному технічному паспорті наявна відмітка, що балкон- веранда, загальною площею 18,0 кв.м. прибудовано самочинно до квартири АДРЕСА_2 .
Одеська міська рада звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення прибудови до квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10838072).
Так, предметом позову є зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення прибудови до квартири АДРЕСА_2 .
При цьому, Одеська міська рада вказує, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_4 , використовується за відсутності документів, оформлення яких є необхідним для землекористування, а тому наявність на землях комунальної власності по суті самочинно збудованого об`єкта унеможливлює здійснення володіння, користування та розпорядження територіальною громадою м. Одеси земельною ділянкою, яка знаходиться під відповідним об`єктом.
В свою чергу, підставою для звернення Одеською міською радою до суду за захистом своїх прав та інтересів стало порушення прав на земельну ділянку комунальної власності за адресою: АДРЕСА_4 .
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 22.08.2023 року було задоволено заяву представника Одеської міської ради про забезпечення та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10838072.
У підготовче засідання 04.09.2023 року відповідачі не з`явились, про причину поважності відсутності суд не повідомили, хоча повідомлялись належним чином, шляхом надсилання судової ухвали на адресу їх реєстрації.
Підготовче засідання 04.09.2023 року було відкладено на 09.10.2023 року.
У підготовчому засіданні 09.10.2023 року відповідачі не з`явились, про причину поважності відсутності суд не повідомили, хоча повідомлялись належним чином, шляхом надсилання судової ухвали на адресу їх реєстрації, підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.11.2023 року.
В судове засідання 21.11.2023 року представник позивача не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, та 21.11.2023 року надав через канцелярію суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
В судове засідання 21.11.2023 року відповідачі не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином шляхом надсилання судової ухвали та судових повісток на адресу їх реєстрації, яка не змінювалась, про що свідчать довідки з відділу адресно-довідкової роботи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області, про поважність причин відсутності не повідомили, відзив на позовну заяву не надали.
При цьому, суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Приймаючи до уваги, що судові відправлення були повернуті поштою із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», суд зазначає, що відповідачі про час та місце судових засідань повідомлені належним чином.
Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 28.12.2001 року № НОМЕР_1 квартира АДРЕСА_5 належить на праві спільно часткової власності ОСОБА_1 та членам її сім`ї: ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 у рівних частках.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна частина квартири АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 21.10.2004 року №1-710, було передано ОСОБА_4 в рахунок погашення боргу. Право власності за ОСОБА_4 було зареєстровано 20.05.2005 року.
З листа Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 24.05.2023 року за № 01-15/190ф вбачається, що в ході комісійного обстеження об`єкту за адресою: АДРЕСА_3 , зафіксовано, що на першому поверсі з фасадної частини багатоквартирного житлового будинку були здійснені будівельні роботи з будівництва одноповерхової прибудови балкону загальною площею 18,0 кв.м. про що складено відповідний акт.
Також в листі вказано, що за наявною інформацією Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради, рішенням Одеської міської ради земельна ділянка, на якій влаштовано зазначену прибудову балкону за вказаною адресою у власність або користування не надавалося. Земельна ділянка належить територіальній громаді м. Одеси.
Департаментом благоустрою міста Одеської міської ради проекти на проведення робіт, порушення благоустрою за адресою: АДРЕСА_3 не узгоджувалися, дозвіл на порушення об`єкту благоустрою не видавався.
Відповідно до Реєстру будівельної діяльності відсутня інформація щодо наявності дозвільних документів на виконання підготовчих та будівельних робіт з будівництва вищевказаного об`єкту та готовності об`єкта до експлуатації за адресою: АДРЕСА_3 .
Також згідно листа Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради від 06.06.2023 року №01-11/977 за даними архіву та відділу загального листування містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_3 , в департаменті не зареєстровані.
Також листом від 15.06.2023 року № 1701/03.01-07 Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради (далі - КП «БТІ» ОМР) надало копію технічного паспорту, та Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 09.01.2002 року зазначено, квартира АДРЕСА_2 та складається з двох кімнат, загальною площею 47,0 кв.м., житловою площею 29,2 кв.м.
У вказаному вище технічному паспорті наявна відмітка, що балкон-веранда, загальною площею 18,0 кв.м. прибудовано самочинно до квартири АДРЕСА_2 .
Згідно із ч. 3 ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.
Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда або інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Аналогічні положення закріплені у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування статті 376 Цивільного кодексу України» (про правовий режим самочинного будівництва), в якому зазначено, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.
Крім того, згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування на будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.
Таким чином, первинною складовою ланкою на шляху отримання документів на будівництво є отримання замовником або проектувальником вихідних даних.
Згідно із ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.
Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється. Отримання замовником інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт, крім направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до частини першої цієї статті, не вимагається.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.
Частиною 1 статті 39 цього ж Закону встановлено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.
Таким чином, замовником будівництва проведено будівельні роботи з будівництва прибудови до квартири АДРЕСА_2 за відсутності дозвільної документації, що свідчить про їх незаконність.
Щодо самовільного зайняття земельної ділянки комунальної власності відповідачами суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності.
Згідно з ч. 1 ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної і державної власності, а також земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.
Приписами ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.
Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.
Виходячи зі змісту ст. 12 ЗК України, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, право розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам, здійснення контролю за використанням і охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства, тощо.
Статтею 116 ЗК України визначені підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності.
Отже, з наведених норм законодавства вбачається, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Земельним кодексом України.
Листом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 15.06.2023 року за № 01-18/944 зазначено, що Одеською міською радою рішень щодо передачі у власність або користування земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , не приймалось.
З листа Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 24.05.2023 року за № 01-15/190ф вбачається, що в ході комісійного обстеження об`єкту за адресою: АДРЕСА_3 , зафіксовано, що на першому поверсі з фасадної частини багатоквартирного житлового будинку були здійснені будівельні роботи з будівництва одноповерхової прибудови балкону загальною площею 18,0 кв.м. про що складено відповідний акт.
Також, листом від 15.06.2023 року № 1701/03.01-07 Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради (далі - КП «БТІ» ОМР) надало копію технічного паспорту, та Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 09.01.2002 року зазначено, квартира АДРЕСА_2 та складається з двох кімнат, загальною площею 47,0 кв.м., житловою площею 29,2 кв.м.
У вказаному вище технічному паспорті наявна відмітка, що балкон-веранда, загальною площею 18,0 кв.м. прибудовано самочинно до квартири АДРЕСА_2 .
Отже, при проведенні будівельних робіт, наслідком яких стало зведення прибудови до квартири АДРЕСА_2 , самовільно зайнято земельну ділянку комунальної власності територіальної громади м. Одеси площею 18,0 кв.м.
Відповідно до статей 124-126 ЗК України обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність у зазначеної особи таких документів свідчить про самовільне зайняття земельної ділянки.
Таким чином, відповідно до наведених вимог закону обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку та державної реєстрації майнового права на неї, а відсутність у цієї особи таких документів, свідчить про самовільне зайняття вказаної земельної ділянки.
Однак, з наведеного вище вбачається, що у ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відсутні документи, які посвідчують право власності або користування даною земельною ділянкою, яка забудована спірною прибудовою.
Крім цього, Верховний Суд у постанові від 20.02.2020 року у справі № 1940/1655/18 дійшов висновку, що будь-які дії, направлені на фактичне використання земельної ділянки без оформлення права власності на земельну ділянку або права постійного користування чи права оренди земельної ділянки в порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є самовільним заняттям земельної ділянки.
Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.
Власник земельної ділянки відповідно до ст. 319 ЦК України володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна може вимагати усунення будь-якого обмеження його права власності.
Відповідно до п. б ч. 3 ст. 152 ЗК України до способів захисту прав на земельні ділянки належить, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.
Такий спосіб судового захисту спрямований на припинення порушення прав осіб, які є власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких здійснено самочинне будівництво, а також відновлює становище, яке існувало до здійснення протиправної забудови.
Згідно із ч. 4 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
Відповідно до позиції Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі №918/633/16 відсутність рішення органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки в користування відповідачу та наявність обставин використання земельної ділянки комунальної власності з порушенням вимог земельного законодавства є підставою для покладення на відповідача зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, привести її у первинний стан за рахунок відповідача та повернути органу місцевого самоврядування.
Таким чином, самовільне зайняття ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 земельної ділянки комунальної власності грубо порушує права територіальної громади м. Одеси, а тому дана самочинна прибудова до квартири АДРЕСА_2 , підлягає знесенню.
Враховуючи наведене, вимоги Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення прибудови загальною площею 18,0 кв.м. до квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10838072), є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 671,00 грн. з кожного.
Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 268, 280-289 ЦПК України, суд,
Позов Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення прибудови - задовольнити.
Зобов`язати ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_6 ), ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_6 ), ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_6 ) та ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_7 ) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення прибудови загальною площею 18,0 кв.м. до квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10838072).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 30 листопада 2023 року.

Суддя Петренко В. С.