Справа № 397/838/22
Провадження № 2/396/114/23
РІШЕННЯ

Іменем України

31.05.2023 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Русіної А.А.,

за участю секретаря судового засідання Пасічник І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні в м.Новоукраїнка Кіровоградської області цивільну справу за № 397/838/22 за позовом ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Репело Олександра Вікторовича до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Репело О.В. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Позов мотивований тим, що 22.01.2020 року між позивачем та відповідачем було досягнуто домовленостей про укладення договору купівлі-продажу будинку по АДРЕСА_1 за ціною 40 000,00 грн.Вказаний будинок, відповідачка отримала у спадок, тому було вирішено укласти договір купівлі-продажу після отримання нею свідоцтва про право на спадщину. На виконання вказаних домовленостей ОСОБА_2 у присутності двох свідків отримала від ОСОБА_1 завдаток у розмірі 20 000,00 грн., про що відповідачка написала розписку. Проте, після отримання 10.06.2020 року свідоцтва про право па спадщину за заповітом, відповідачка відмовилась продати вказаний будинок позивачці, а тому між сторонами обумовленого раніше договору купівлі-продажу укладено не було. Оскільки, договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то представник вважає, що передана позивачкою грошова сума у розмірі 20 000,00 грн. є авансом, який підлягає поверненню, а не завдатком. Проте, отримані за розпискою кошти в сумі 20 000,00 грн., відповідачка до цього часу не повернула, що змушує звертатись позивачку до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 10.01.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 30.03.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання представник позивача адвокат Репело О.В.не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Разом з заявою подано оригінал розписки від 22.01.2020 року, яку просив долучити до матеріалів справи. Також, представником заявлено, що протягом 5 (п`яти) днів з моменту проголошення судового рішення, ним будуть подані докази витрат на правничу допомогу.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином в порядку п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, про що свідчить поштовий конверт, який повернувся на адресу суду із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою". Причину своєї неявки не повідомила, відзив на позов не подала.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до копії розписи від 22.01.2020 року ОСОБА_2 отримала завдаток у присутності двох свідків, за будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 20 000,00 (двадцять тисяч) грн (а.с.5).

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 10 квітня 2020 року приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області, зареєстрованого в реєстрі за № 424, ОСОБА_2 набула право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).

Згідно копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 327421942 від 29.03.2023 право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано 10.06.2020 за ОСОБА_2 (а.с.44-45).

Правовідносини між сторонами регулюються Цивільним кодексом України.

У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасниками судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

За змістом ст. 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають в його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона продавець передає або зобов`язується передати майно товар у власність другій стороні покупцеві, а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Правові норми ч. 2 ст. 570 ЦК України встановлюють презумпцію авансу, так як на відміну від завдатку аванс є лише способом платежу, аванс не виконує забезпечувальної функції за правилами ч. 1 ст. 546 ЦК України, а виконує функцію попередньої оплати.

З цього випливає, що коли сторони хочуть визнати, що сплачена сума є завдатком, вони мають здійснити наступне:

По перше, між сторонами має бути укладений письмовий договір про завдаток ст.547 ЦК України, яким передбачаються зобов`язання сторін сплата коштів боржником та передання майна, надання послуг, тощо кредитором. Тобто це не може бути попередній договір, про укладення в майбутньому основного договору, це має бути саме основний договір, може бути пункт в основному договорі, окремий договір про завдаток, розписка або товарний чек. В інакшому випадку сплачена сума коштів вважається авансом.

По друге, форма домовленості про сплату завдатку має бути письмова. Сторони можуть укласти окремо договір завдатку або передбачити його умови в основному договорі. В цьому договорі, розписці або товарному чеку має бути указано, що внесена сума є саме завдатком. В іншому випадку це буде не завдаток, а аванс.

По третє завдаток є способом забезпечення реального зобов`язання. Тобто, спочатку має існувати саме зобов`язання, а вже потім завдаток, який його забезпечує. Іншими словами завдаток не є самостійним зобов`язанням. Він є тільки способом забезпечення іншого зобов`язання і повністю від нього залежить.

Таким чином, за умови відсутності хоча б одного з трьох вище наведених критеріїв відмінності передані однією стороною другій стороні грошові суми у рахунок належних за договором платежів є не завдатком а авансом.

Викладені положення закону є підставою для обґрунтованого висновку про те, що основними критеріями відмінності завдатку, як одного із засобів забезпечення виконання зобов`язань від авансу, як однієї з форм розрахунків є: забезпечення завдатком тільки дійсного, тобто укладеного сторонами цивільно-правового зобов`язання; обов`язкове дотримання сторонами встановленої законом форми укладення договору, який забезпечений завдатком.

За умови відсутності хоча б одного із вищевказаних критеріїв, передані однією стороною другій стороні грошові суми є не завдатком а авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку.

Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/1084/18, який є обов`язковим на підставі положень ч.4 ст. 263 ЦПК України, аванс є звичайною сумою попередньої оплати за договором, яка не виконує забезпечувальної функції, властивої завдатку. У разі невиконання зобов`язання, по якому передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Враховуючи наведене наявну в матеріалах справи розписку відповідача про отримання нею завдатку не можна вважати договором, яким би стверджувалися наміри та взаємні зобов`язання сторін щодо укладення договору купівлі-продажу будинку.

Оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачем грошова сума у загальному розмірі 20 000,00 грн є авансом, який підлягав поверненню, а не завдатком.

Те, що в розписці сторони використали термін «завдаток» не свідчить, що по суті сума 20 000,00 грн є завдатком, оскільки така не виконувала забезпечувальної функції, виходячи зі змісту розписки та дійсних намірів сторін.

Згідно із вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене та положення статті 570 ЦК України суд прийшов до висновку про те, що сума, яка названа в розписці завдатком, фактично є авансом, оскільки сторонами не дотримано умов, визначених статтею 570 ЦК України, а саме не укладено договору купівлі-продажу на виконання якого передано кошти.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеними Верховним Судом України у постановах: від 25 вересня 2012 року у справі N 6-82цс13 та від 13 лютого 2013 року у справі N 6-176цс12 та Верховним Судом у постанові від 30 січня 2019 року N 461/5297/16-ц (провадження N 61-22017св18) та у постанові від 17.06.2021 № 711/5065/15-ц.

Тому, враховуючи вище викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження при розгляді справи судом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Представником позивача адвокатом Репело О.В. у заяві поданої суду 31.05.2023 року, було заявлено, що докази понесених позивачем витрат на правничу допомогу будуть надані стороною позивача протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним за подання даного позову до суду судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76-83, 141, 259, 263-265, 274 ЦПК України, ст.ст. 570, 571, 546, 548, 635, 657 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) грошові кошти в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992 грн 40 коп сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття.

Суддя: А. А. Русіна