Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1949/23

Провадження № 2/126/697/2023

"30" листопада 2023 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудь О. Г.

секретар Кучанська В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що його батьки: батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_3 , 14.05.2005 року зареєстрували шлюб у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився він - ОСОБА_1 .. Сімейне життя батьків не склалося і рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 03.01.2020 року їхній шлюб було розірвано. Він залишився проживати з матір`ю, батько щомісячно сплачував аліменти на його утримання до досягнення ним повноліття.

На даний час він досяг повноліття, але продовжує навчання у ВСП "Немирівський фаховий коледж будівництва, економіки та дизайну ВНАУ" на денному відділенні на четвертому курсі, на базі 9 класів. Термін закінчення навчання - 2024 рік, що підтверджується довідкою коледжу № 220 від 07.08.2023 року.

У зв`язку з навчанням він потребує матеріальної допомоги. Відповідач має можливість матеріально його утримувати, оскільки перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 м. Львів, але жодної матеріальної допомоги йому не надає. Просить стягнути з відповідача на його користь на його утримання аліменти в розмірі 1/4 частини його доходів щомісяця, до закінчення ним навчання.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву та додані до нього документи, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що він є учасником бойових дій, під час виконання бойового завдання 23.08.2023 отримав поранення, та на даний час не може продовжувати службу, перебуває на лікуванні у госпіталі. Крім того, на його утриманні перебувають ще двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання яких він сплачує аліменти у розмірі половини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно. Позивачем не надано жодного належного і допустимого доказу, який би підтверджував його потребу в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання, так само як і доказів, які б підтверджували факт наявності у нього можливості надавати таку допомогу. Ним завжди надається сину допомога по мірі можливості і надалі теж буде надаватися допомога по мірі можливостей.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, додатково надав копії медичних довідок з яких вбачається, що він перебуває в КНП "Обласний госпіталь ветеранів війни" ЗОР з діагнозом наслідки МВТ.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що в задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 , виданого 04.09.2005 року Верхівською сільською радою Тростянецького району Вінницької області, актовий запис № 6.

Судом встановлено, що батьки позивача розлучилися і після їхнього розлучення він залишився проживати з матір`ю, батько сплачував аліменти на його утримання до досягнення ним повноліття.

Згідно довідки ВСП "Немирівський фаховий коледж будівництва, економіки та дизайну ВНАУ" № 220 від 07.08.2023 року, ОСОБА_1 навчається в даному навчальному закладі на денному відділенні на четвертому курсі, на базі 9 класів. Термін закінчення навчання - 2024 рік.

Відповідно до ч.1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Згідно статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Як роз`яснено у п. 20 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Зазначена постанова підтримана постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2019 року по справі № 754/866/18.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено, що в нього немає можливості надавати допомогу на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , оскільки в нього крім позивача є також двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання яких він сплачує аліменти у розмірі половини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно.

Дійсно, те, що відповідач призваний по мобілізації і перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_3 підтверджується довідкою командира ВЧ НОМЕР_3 за № 1968 виданої 08.04.2023 року.

Проте, відповідно до копії виписного екіпризу № 2659/612 від 27.09.2023, військовослужбовець ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 під час виконання ним обов`язків військової служби отримав МВТ, множинні ВОСП обох н/кінцівок, живота, правої кисті, з наявністю сторонніх тіл металевої щільності.

Відповідно копії довідки про обставини травми № 3073 від 01.09.2023, копії довідки ВЛК від 26.10.2023, копії відпусткового квитка за станом здоров`я від 29.09.2023, копії відпусткового квитка за станом здоров`я від 27.10.2023, повідомлення № 69 від 06.10.2023 КНП "Обласний госпіталь ветеранів війни" ЗОР військовослужбовець в/ч НОМЕР_3 , ОСОБА_2 знаходиться на амбулаторному лікуванні з діагнозом наслідки МВТ.

Судом приймається до уваги та обставина, що відповідач внаслідок отримання бойового поранення та подальшого лікування наслідків отримання травм не отримує жодних видів доходу, крім збереженого за ним на час хвороби грошового забезпечення, половина з якого іде на сплату аліментів на двох його неповнолітніх дітей. Доказів отримання відповідачем інших видів доходу суду не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність обставин, які слугували б підставою для задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на його утримання, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач має фінансову можливість для надання матеріальної допомоги позивачу, а тому відсутня обов`язкова умова, передбачена ст. 199 СК України, для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року по справі № 712/4702/19.

На підставі зазначеного, в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 слід відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 199 СК України; ст.ст. 19, 76, 264, 265, 268, 274, 280, 281, 430 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Суддя О. Г. Рудь