Справа № 167/1012/23
Номер провадження 2/167/327/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2023 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гармай І. Т.,

з участю секретаря судового засідання Панас О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») Чечельницька А. О. звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стислий виклад позицій позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позову посилається на те, що 11 листопада 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Мінівео швидка фінансова допомога» (далі ТОВ «Мінівео швидка фінансова допомога») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 931393157 (далі Кредитний договір, Договір).

Вказує, що відповідно до реєстру боржників № 167 від 04 січня 2022 року до Договору факторингу № 28/1118-01 укладеного між ТОВ «Мінівео швидка фінансова допомога» та товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» (далі ТОВ «Таліон плюс») до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 931393157.

Зазначає, що 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрах боржників.

Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 21 жовтня 2022 року до Договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 48485 грн, з яких: 12500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 35985 грн сума заборгованості за відсотками. Зазначає, що всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

Вказує, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 21 жовтня 2022 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Таким чином зазначає, що ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Кредитним договором № 931393157 в розмірі 48485 грн, з яких: 12500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 35985 грн сума заборгованості за відсотками.

Ураховуючи наведене, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за Кредитним договором № 931393157 в розмірі 48485 грн та судові витрати по сплаті судового збору.

05 жовтня 2023 року відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву в якому позов не визнає та вважає вимоги позивача необґрунтованими. Зазначає, що позивачем до матеріалів не додано Договору факторингу № 28/1118-01 та Реєстру боржників № 167 від 04 січня 2022 року про які зазначено в позовній заяві та відповідно до яких ТОВ «Мінівео швидка фінансова допомога» відчужило своє право вимоги до відповідача за Кредитним договором № 931393157. Разом з цим, звертає увагу, що Договір кредитної лінії № 931393157 від 11 листопада 2021 року укладений між ТОВ «Мінівео швидка фінансова допомога» та відповідачем після укладення Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року. Вказує, що позивачем не доведено наявність у нього права вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії № 931393157 від 11 листопада 2021 року, оскільки Договір факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року укладений між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» вказаних обставин не підтверджує. Крім того зазначає, що у наданому позивачем розрахунку вказана лише сума заборгованості за відсотками, проте порядок їх нарахування не зазначений. Звертає увагу на те, що строк позики за Договором кредитної лінії № 931393157 від 11 листопада 2021 року складає 22 дні до 03 грудня 2021 року, а тому нарахування відсотків після закінчення строку дії договору чинним законодавством не передбачено. Ураховуючи вищенаведене просить в задоволенні позову відмовити повністю.

13 жовтня 2023 року через систему «Електронний суд» та 17 жовтня 2023 року засобами поштового зв`язку представником позивача ОСОБА_2 було подано до суду відповідь на відзив з додатками в якому зазначає, що 11 листопада 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено Кредитний договір № 931393157, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором (MNV23J4Е). Наголошує, що ОСОБА_1 через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подав заявку на отримання позики за умовами, які вважав зручними для себе та підтвердив умови отримання позики, після чого позикодавець надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання Кредитного договору. Без здійснення вказаних дій відповідачем Кредитний договір не був би укладеним. Також зауважила, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів, оскільки позивач не є первісним кредитором і документи зберігаються в установі банку, який видав кредит. Зазначає, що у відповідності до умов укладеного Кредитного договору кошти позичальнику надаються у безготівковій формі на банківську карту вказану позичальником при укладені кредитного договору. Наголошує, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що кредитні кошти не були зараховані на його картковий рахунок вказаний у договорі або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить.

Щодо підтвердження дійсності переходу права вимоги зазначає, що відповідно до п.п. 8.2 Додаткової угоди № 26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 31 грудня 2020 року строк вказаного договору починає свій перебіг у момент визначений у п. 8.1 та закінчується 31 грудня 2021 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Таким чином вказує, що ТОВ «Мінівео швидка фінансова допомога» може передавати право вимоги за кредитними договорами окремими реєстрами ТОВ «Таліон плюс» у строк до 31 грудня 2021 року.

Щодо нарахування відсотків зазначає, що кредитодавець зобов`язувався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 12500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти відповідно до умов договору, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка допомога». Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору сума кредитного ліміту в розмірі 12500 грн це максимальна сума, яка протягом строку дії Кредитного договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Кредитодавцем був наданий перший транш за договором в сумі 3200 грн відразу після укладення договору, який має бути повернуто до 03 грудня 2021 року. Позичальник в будь-який час протягом дисконтного періоду може збільшити суму кредиту в межах кредитного ліміту шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. Повернення кредиту повністю позбавляє права позичальника отримати нові транші, а Кредитний договір вважається припиненим шляхом його повного виконання. Звертає увагу, що виключно на період, визначений в п. 1.7 Кредитного договору нарахування процентів здійснюється щоденно за процентною ставкою в розмірі 722,70% річних, що становить 1,98 % від суми кредиту за кожен день користування ним. Наголошує, що позичальник до укладення Кредитного договору ознайомився з Правилами та Паспортом споживчого кредиту та жодних заперечень ним висловлено не було.

Разом з цим, вказує, що оригінал Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року разом з додатками до нього знаходиться у сторін договору ТОВ «Мінівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», оскільки позивач не є стороною вищезазначеного договору, а тому оригіналом повного тексту цього договору та додатками до нього не володіє. Ураховуючи вищенаведене просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача Чечельницька А. О. в судове засідання не з`явилася, у відповіді на відзив просила судові засідання проводити у відсутності представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 будучи завчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Рух справи в суді.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 20 вересня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено 16 жовтня 2023 року о 13 год 30 хв.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 16 жовтня 2023 року розгляд справи відкладено на 13 год 30 хв 09 листопада 2023 року.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 09 листопада 2023 року розгляд справи відкладено на 10 год 30 хв 01 грудня 2023 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі не здійснюється.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку.

Фактичні обставини справи.

11 листопада 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії № 931393157.

За цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 12500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (п. 1.1 Кредитного договору).

Відповідно до п. 3.1. Договору кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 3200 грн, відразу після укладення Договору, який має бути повернено до 03 грудня 2021 року.

Загальна сума кредиту за цим Договором складається з сум кредиту (траншів), отриманих протягом всього строку дії Договору. Позичальник має право користуватися кредитом від дати фактичного отримання суми кредиту за кожним траншем та до закінчення строку дії Договору чи його дострокового розірвання (п. 1.5, 1.6 Кредитного договору).

Кредитна лінія надається строком на 22 дні від дати отримання кредиту позичальником (дисконтний період), а саме до 03 грудня 2021 року (п. 1.7 Кредитного договору).

Сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. Кредитного договору строк дисконтного періоду та відповідно строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих відсотків за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена (п. 1.8 Кредитного договору).

Відповідно до п. 1.9., 1.9.1. Кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов`язувався сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховувалися в наступному порядку: виключно на період строку, визначеного в п. 1.7. Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 722,70 % річних, що становить 1,98 % від суми кредиту за кожен день користування ним.

Згідно з п. 1.9.2. Кредитного договору за умови продовження строку дисконтного періоду на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 655,61% річних, що становить 1,80% в день від суми кредиту за кожний день користування ним.

Згідно п. 1.12.2 Кредитного договору з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70% річних, що становить 2,98 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним.

В п. 1.13 Кредитного договору сторони обумовили, що проценти в розмірі, визначеному зокрема п. 1.12.2 Договору, нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом починаючи з першого дня надання траншу за договором та до дня фактичного повернення всієї суми кредиту позичальником.

Враховуючи, що на момент укладення Договору не можливо визначити модель поведінки позичальника щодо отримання додаткових траншів за Договором в рамках кредитного ліміту, обчислення зокрема реальної річної процентної ставки наведено в Паспорті споживчого кредиту, що є невід`ємним додатком до цього Договору( п. 1.14 Кредитного договору).

Згідно з розділом 6 Паспорту споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору № 931393157 від 11 листопада 2021 року процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 1087,70 % річних.

Згідно платіжних доручень від 11 листопада 2021 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відповідно до Договору № 931393157 від 11 листопада 2021 року ОСОБА_1 на платіжну картку № НОМЕР_1 було здійснено безготівковий переказ коштів на загальну суму 12500 грн.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон плюс» право вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, ТОВ «Таліон плюс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, визначених цим Договором.

Згідно копії витягу з Реєстру прав вимоги № 167 від 04 січня 2022 року ТОВ «Таліон плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі в сумі 29860 грн, з яких: 12500 грн заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 29860 грн заборгованість по відсоткам (порядковий номер 606).

31 грудня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено Додаткову угоду № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року відповідно до п.п. 8.2 якої строк вказаного договору починає свій перебіг у момент визначений у п. 8.1 та закінчується 31 грудня 2021 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

20 жовтня 2022 року між ТОВ «ФК« ЄАПБ» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 20102022 (далі Договір факторингу), у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги.

Згідно з п. 2.1. Договору факторингу, згідно умов цього Договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 4.1 Договору факторингу, сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у Додатку до цього Договору.

У п. 2.2. Договору факторингу сторони обумовили, що розуміють та погоджуються з тим, що відступлення прав вимоги за цим Договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного Реєстру прав вимог, кожен наступний Реєстр прав вимог є самостійним Додатком, та не замінює попередній.

Відповідно до копії Реєстру прав вимоги № 2 від 06 березня 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі в сумі 48485 грн, з яких: 12500 грн заборгованість по основному боргу, 35985 грн заборгованість за відсотками(порядковий номер 4579).

Суд зазначає, що Договір № 931393157 від 11 листопада 2021 року, Договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, Додаткова угода № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та Договір факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року в установленому порядку недійсними не визнані, тобто в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.

Докази сплати відповідачем будь-якої суми заборгованості за даним Кредитним договором відсутні.

Зміст спірних правовідносин.

Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення Цивільного кодексу України (далі ЦК України) про зобов`язання та договір, параграфом 2 Глави 71 ЦК України «Кредит» та Закону України «Про електронну комерцію».

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно із статтею 64 ЦПК України, докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами.

Що стосується права позивача заявляти вимоги до відповідача, то вони ґрунтуються на нормах права.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризики настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що 11 листопада 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 931393157 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до умов якого позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на визначених у Кредитному договорі умовах (строк кредитування - 22 календарних дні «Дисконтний період», Дисконтна процентна ставка 1,98 % в день, при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 2,98 % в день).

Факт отримання відповідачем коштів стверджується копіями платіжних доручень від 11 листопада 2021 року, зі змісту яких вбачається, що переказ коштів 1000 грн, 1100 грн, 900 грн, 1800 грн, 3200 грн, 4500 грн здійснюється ОСОБА_1 , код НОМЕР_2 , для зарахування на платіжну картку № 4149-49ХХ-ХХХХ-1407 згідно Договору № 931393157 від 11 листопада 2021 року.

Зазначені обставини стороною відповідача не спростовано належними та допустимими доказами. Крім цього, стороною відповідача не заявлялися відповідні клопотання про витребування інформації з метою спростування зазначених обставин, зокрема належності банківської картки ОСОБА_1 та зарахування на неї вказаних сум грошових коштів.

Відтак, на переконання суду, копії платіжних доручень від 11 листопада 2021 року є належними та достатніми доказами, які підтверджують факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 12500 грн.

Враховуючи те, що відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів (частини коштів) ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надав, а відтак, позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 12500 грн необхідно задовольнити.

Твердження відповідача про недоведеність переходу права вимоги за цим Кредитним договором від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» суд вважає неспроможними з огляду на таке.

Відповідно до копії Додаткової угоди № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, а саме п.п. 8.2 строк вказаного Договору починає свій перебіг у момент визначений у п. 8.1 та закінчується 31 грудня 2021 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

Отже, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» може передавати окремими реєстрами ТОВ «Таліон Плюс» у строк до 31 грудня 2021 року право вимоги за кредитними договорами.

Відповідно до копії Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та копії витягу з Реєстру прав вимоги № 167 від 04 січня 2022 року до цього договору, про що зазначає позивач у поданій позовній заяві, право вимоги за Кредитним договором № 931393157 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс», яке в свою чергу відповідно до умов Договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року відступило право вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», а останнє набуло права вимоги до боржників, що вказані у реєстрах прав вимоги. Зокрема, відповідно до копії Реєстру прав вимоги № 2 від 06 березня 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором № 931393157 укладеним 11 листопада 2021 року.

Відтак, на думку суду, що зазначеними Договорами факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, № 20102022 від 20 жовтня 2022 року, Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, копією витягу з Реєстру прав вимоги № 167 від 04 січня 2022 року, копією Реєстру прав вимоги № 2 від 06 березня 2023 року спростовуються аргументи сторони відповідача щодо не доведення позивачем факту переходу права вимоги до відповідача за укладеним Кредитним договором № 931393157.

Наведене узгоджується з правовою позицією висловленою в постанові Волинського апеляційного суду у справі № 162/470/23 від 21 листопада 2023 року.

Надаючи оцінку сумі заборгованості за відсотками нарахованими за користування кредитними коштами, наведеній позивачем у розрахунку, суд зазначає таке.

У Постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Тобто, після закінчення строку дії кредитного договору змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування процентів за користування грошовими коштами можливе не на підставі умов договору, а на підставі ст. 625 ЦК України.

Відтак, після спливу визначеного договором строку кредитування, право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки припиняється.

Відповідно до п. 1.7 Кредитного договору № 931393157 від 11 листопада 2021 року кредит надавався строком на 22 дні.

Умовами Договору, зокрема п. 1.8 сторони погодили, що встановлений в п. 1.7 Договору строк дисконтного періоду та, відповідно строк надання Кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена.

Проте, матеріали справи не містять доказів здійснення ні позичальником, ні кредитодавцем вищевказаних дій, що свідчить про відсутність підстав для продовження строку дії Договору № 931393157.

З огляду на зазначене, нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії Кредитного договору є безпідставним, тому проценти за користування кредитними коштами за цим Договором необхідно нараховувати до 03 грудня 2021 року.

З наданих позивачем розрахунків заборгованості за Договором вбачається, що заборгованість за процентами за користування кредитними коштами нарахована за періоди, коли у позивача не виникало права на нарахування відсотків за користування кредитними коштами.

У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02 жовтня 2020 року №911/19/19, Верховний Суд зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

Ураховуючи наведене, суд бере до уваги строк надання кредиту за період з 11 листопада 2021 року по 03 грудня 2021 року та розмір відсотків 2,98% в день від суми кредиту.

Відтак, розмір відсотків за користування кредитними коштами за період з 11 листопада 2021 року по 03 грудня 2021 року складає - 8195 грн (12500 грн х 2,98% х 22 дні= 8195 грн відсотків).

При цьому, судом враховуються відсотки, які передбачені умовами Кредитного договору при невиконанні зобов`язання та погоджені сторонами (п. 1.12.2 Кредитного договору).

Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем за Договором № 931393157 становить 20695 грн, з яких: 12500 грн заборгованість за основною сумою боргу, 8195 грн заборгованість за відсотками.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за Кредитним договором № 931393157 від 11 листопада 2021 року в сумі 20695 грн, з яких: 12500 грн заборгованість за основною сумою боргу, 8195 грн заборгованість за відсотками.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2684 грн та заявлено позовні вимоги про стягнення 48485 грн.

Судом задоволено позовні вимоги на суму 20695 грн, що становить 42,68 % від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1145,53 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Договором кредитної лінії № 931393157 від 11 листопада 2021 року в розмірі 20695 (двадцять тисяч шістсот дев`яносто п`ять) гривень, з яких: 12500 (дванадцять тисяч п`ятсот) гривень заборгованість за основною сумою боргу, 8195 (вісім тисяч сто дев`яносто п`ять) гривень заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 1145 (одну тисячу сто сорок п`ять) гривень 53 копійки судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 01 грудня 2023 року.

Учасники справи:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, 01032, .

Представник позивача: Чечельницька Антоніна Олексіївна, адреса: м.Бровари, вул. Лісова, буд. 2, поверх № 4.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 .

Головуючий суддя І. Т. Гармай