Ухвала

31 травня 2023 року

м. Київ

справа № 185/4958/22

провадження № 61-7789ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у липні 2022 року звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (далі - ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля») про відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтовання позовних вимог посилався на те, що тривалий час перебував у трудових відносинах з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», за час роботи на даному підприємстві отримав професійні захворювання, які обумовлені умовами, в яких він працював. З 01 січня 2022 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності безстроково. На підтвердження своїх доводів позивачем надано довідку МСЕК, згідно якої йому 14 січня 2022 року встановлено сукупний ступінь втрати професійної працездатності у розмірі - 60 %, з яких 45 % - по радикулопатії з ДПП (двусторонній плечолопатковий періартроз), 10 % - по ХОЗЛ (хронічне обструктивне захворювання легень), 5 % - туговухість.

Первинно позивачу було встановлено сукупний ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 60 % - 16 грудня 2014 року.

Оскільки відповідач не створив безпечних, нешкідливих умов праці, не виконував передбачені законом і нормативними актами норми охорони праці, гігієнічні регламенти і нормативи, не приймав заходів для облегшення або зменшення впливу шкідливих факторів на робочих місцях, це призвело до завдання ОСОБА_1 моральної шкоди, яка виражається в психологічному дискомфорті, порушенні душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, фізичному болю, та яку він оцінює в розмірі 234 000 грн.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області рішенням від 12 грудня 2022 року, яке залишив без змін Дніпровський апеляційний суд постановою від 16 травня 2023 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив частково. Стягнув з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 120 000 грн з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів. В іншій частині позовних вимог відмовив. Вирішив питання щодо судових витрат.

25 травня 2023 року ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 травня 2023 року, в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2023 року становить 2 684 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Таким чином, ціна позову у цій справі 234 000 грн не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн х 100 = 268 400 грн).

При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну та предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі «Зубац проти Хорватії», заява № 40160/1, від 05 квітня 2018 року).

У касаційній скарзі ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» вказує, що на момент звернення з позовом про стягнення моральної шкоди, заподіяної порушенням трудових прав (зокрема, в зв`язку з втратою працездатності), неможливо встановити, чи не перевищує ціна позову ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у суду першої інстанції не було достатніх підстав для віднесення цієї справи до категорії малозначних. Тобто, справа віднесена до категорії малозначних помилково. У позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку (пункт 1) частини першої статті 176 ЦПК України). З огляду на те, що ОСОБА_1 просив стягнути з ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» компенсацію моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я у сумі 234 000 грн, ця справа є малозначною у силу вимог закону.

ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» зазначає, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки за даною категорією справ відсутня єдина правозастосовча практика щодо визначення порядку розрахунку розміру моральної шкоди, мінімального та максимального розміру її грошового відшкодування. Внаслідок цього кожен суддя виходячи з власних суб`єктивних переконань самостійно визначає порядок розрахунку та розмір моральної шкоди. Суперечлива судова практика призводить до ситуації правової невизначеності у питанні визначення розміру моральної шкоди під час розгляду аналогічних справ. Проте ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» не обґрунтовує чому саме касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Посилання на те, що за даною категорією справ відсутня єдина правозастосовча практика щодо визначення порядку розрахунку розміру моральної шкоди, не свідчить про те, скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Оскільки розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац 2 частини третьої статті 23 ЦК України). Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Також ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» зазначає, що дана категорія справ має значний суспільний інтерес, є дуже поширеною та стосується інтересів широкого кола працедавців і осіб, які працюють в шкідливих умовах праці, та має виняткове значення для відповідача. Подання позовів про стягнення моральної шкоди внаслідок втрати працездатності у відношенні відповідача має непоодинокий характер. Безпідставне та/або завищене стягнення грошової компенсації моральної шкоди з відповідача буде суттєво впливати на його фінансовий стан, що в кінцевому випадку негативно впливатиме на прибуток підприємства, фонд оплати праці працівників, рівень сплати податків до загального та місцевого бюджету. Разом із тим, ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» не обґрунтовує чому саме справа має значний суспільний інтерес та має виняткове значення для відповідача. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженим судовим рішенням. І, відповідно, не свідчить, що справа має значний суспільний інтерес та має виняткове значення для відповідача.

Європейський суд з прав людини зазначає, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонструвала наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи (рішення у справі «Азюковська проти України», від 09 жовтня 2018 року, заява № 47921/08).

Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.

Підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційна скарга не містять і суд касаційної інстанції їх не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Наведене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

За таких обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров