ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/287/23 Справа № 202/1727/18 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г.О. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
01 червня 2023 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - Свистунової О.В.
суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.
за участю секретаря - Попенко Ю.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро
заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи" Дніпропетровської обласної ради, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И Л А:
У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнювався, до Комунального закладу "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи" Дніпропетровської обласної ради, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити дії.
Позовна заява мотивована тим, що відповідно до медичної довідки № 10 від 30.10.2007 року, виданої Дніпровським центром первинної медико-санітарної допомоги № 8, позивач непридатний виконувати роботу за основною професією - волочильник дроту, під час якої сталися нещасні випадки на виробництві. Внаслідок цього позивачем було втрачено основну професію - волочильник дроту, значно обмежено кваліфікацію та зменшено обсяг професійної трудової діяльності, що призвело до утруднення в набуті подальшої професії.
Зазначав, що 02.11.2017 року він звернувся до КЗ "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи" Дніпропетровської обласної ради із заявою, згідно якої просив відповідача провести медико-соціальну експертизу, надавши позивачу програму реабілітації з відповідними роз`ясненнями відповідно до вимог чинного законодавства України, а також визначити можливість використання залишкової професійної працездатності на іншій роботі нижчої кваліфікації в звичайних, спеціально створених виробничих або в інших умовах праці. В свою чергу, у наданій відповіді відповідач посилається на положення Постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Положення про індивідуальну програму реабілітації інваліда від 23.05.2007 року № 757, яке визначає саме механізм виконання та фінансування індивідуальної програми реабілітації інваліда, а не потерпілого, яким є позивач.
Крім того, зазначав, що 17.02.2015 року та 19.05.2015 року позивачем на адресу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області були подані заяви щодо фінансування йому витрат на медичну допомогу та придбання ліків, у задоволенні яких відмовлено через відсутність укладених договорів із аптечними закладами.
Ураховуючи викладене, уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд: зобов`язати КЗ "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи" Дніпропетровської обласної ради надати позивачу відповіді про його здатність до трудової діяльності за основною професією волочильник дроту з відповідними роз`ясненнями, визначити можливість позивача використання залишкової професійної працездатності на іншій роботі нижчої кваліфікації в звичайних, спеціально створених виробничих або інших умовах праці, скласти індивідуальну програму реабілітації, а також скасувати рішення відповідача від 02.11.2017 року, встановивши ОСОБА_1 65 відсотків втрати професійної працездатності із урахуванням довідки № 10 від 30.10.2017 року Дніпровського центру первинної медико-санітарної допомоги № 8; зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області із першого дня зарахування фінансувати позивачу витрати на медичну та соціальну допомогу, у тому числі на придбання ліків відповідно рішення ЛКК, організувавши цілеспрямоване та ефективне лікування, стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн., зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області фінансувати позивачу різницю витрат на придбання ліків відповідно до форм пакування та приймати від ОСОБА_1 залишки від медикаментів, що залишаються від різниці форми пакування.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.01.2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2020 року скасовано. Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи" Дніпропетровської обласної ради, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити дії закрито.

У квітні 2023 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 ,

у якій він просить ухвалити додаткове рішення у частині щодо роз`яснення йому права протягом десяти днів з дня отримання ним постанови Дніпровського апеляційного суду від 30 липня 2020 року звернутися із заявою до цього суду про направлення справи за встановленою юрисдикцією та передачу справи № 202/1727/18 на новий розгляд до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд цієї справи,

за встановленою підсудністю.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає за необхідне заяву задовольнити та ухвалити по справі додаткове судове рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії,

що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд

не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України і воно не може змінити суті основного рішення.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2021 року у справі № 760/34441/19-ц (провадження № 61-14841св20).

Згідно ч. 1 ст. 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Згідно ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо:

1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

2) відсутній предмет спору;

3) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами;

4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом;

5) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом;

6) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу;

7) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва;

8) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Як вбачається із постанови Дніпровського апеляційного суду від 30 липня 2020 року, провадження у справі було закрите, оскільки спір не підлягав розгляду в порядку цивільного судочинства.

Судом апеляційної інстанції було зазначено, що позивач не позбавлений права звернутися до суду із зазначеними вище позовними вимогами в порядку адміністративного судочинства.

Проте, не було роз`яснено позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. Також, судом не було зазначено, що заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, яким доповнити постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 липня 2020 року наступним змістом: "Роз`яснити позивачеві про наявність у нього права, на підставі ч. 1 ст. 256 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі."

Керуючись ст. 141, 270, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.

Доповнити постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 липня 2020 року наступним змістом: "Роз`яснити позивачеві про наявність у нього права, на підставі ч. 1 ст. 256 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі."

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко