Справа № 939/30/23
РІШЕННЯ

Іменем України

30 травня 2023 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді Міланіч А.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 4200412, який підписано електронним підписом позичальника.

15 грудня 2021 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Мілоан»» було укладено договір факторингу № 15/12-2021-22, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за договором, укладеним з відповідачкою, сума заборгованості за яким на той час складала 45 500 грн.

Відповідачка належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала і станом на 5 грудня 2022 року її заборгованість склала 76 500 грн.

Тому просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за зазначеним кредитним договором в розмірі 76 500 грн. та судові витрати.

Ухвалою суду від 6 лютого 2023 року було відкрито провадження у даній справі, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачці роз`яснено її право на подання відзиву на позов. Однак, до цього часу відповідачка відзив на позов суду не надала.

Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що 24 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 4200412, який підписано електронним підписом позичальника та за умовами якого відповідачці було надано кредит у розмірі 10000 грн., зі сплатою процентів в розмірі 1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, строком кредитування 30 днів, до 23 вересня 2021 року /а.с.9-24/.

15 грудня 2021 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Мілоан»» було укладено договір факторингу № 15/12-2021-22, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників /а.с.28-36/.

Так, згідно зазначеного реєстру боржників за ОСОБА_1 станом на 15 грудня 2021 року рахується заборгованість за кредитним договором у розмірі 45 500 грн., яка включає в себе: 10 000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 35 500 грн. заборгованість за відсотками /а.с.37-41/.

Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідачки по вказаному кредитному договору станом на 5 грудня 2022 року складає 76 500 грн., що включає в себе: 10 000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 34 500 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 31 000 грн. заборгованість за відсотками з моменту відступлення права вимоги, 1000 грн. заборгованість з комісії /а.с.25/.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно із ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України).

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію».

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного договору кредиту, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідачка взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконала, у передбачений в договорі строк кошти (суму позики) не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми кредиту 10 000 грн.

Таким чином, заборгованість відповідачки за тілом кредиту по вказаному договору становить 10 000 грн. і вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню.

Разом з тим, вимога позивача в частині стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками за період з 24 вересня 2021 року по 5 грудня 2022 року задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою договору дана фінансова установа надала позичальнику кредит, а остання зобов`язувалась повернути надані кошти у повному обсязі у визначений договором строк до 23 вересня 2021 року /а.с.9-17/.

Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування до 23 вересня 2021 року, після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Досліджені судом розрахунки заборгованості свідчать про те, що визначені позивачем до стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою включає період, який виходить за межі строку кредитування /а.с.25-27/.

Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, то заявлені ТОВ «Вердикт Капітал», як правонаступником позикодавця, вимоги в частині стягнення з відповідачки заборгованості по відсотках за користування позикою за період з 24 вересня 2021 року по 5 грудня 2022 року є безпідставними та задоволенню не підлягають.

За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з ОСОБА_1 підлягають до стягнення відсотки за вказаним договором позики у розмірі 4500 грн. (10000 грн. х 1,50 % = 150 грн. х 30 дн.), а також встановлена договором комісія в розмірі 1000 грн.

Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідачка умови вказаного кредитного договору належним чином не виконувала, жодних заперечень щодо цього суду не надала, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 15 500 грн., що складається із: 10000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 4 500 грн. заборгованість за відсотками, 1000 грн. заборгованість з комісії.

Зважаючи на викладене, в іншій частині в позові необхідно відмовити.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так як позов ТОВ «Вердикт Капітал» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 502,69 грн., виходячи з розрахунку: 15 500 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2481 грн. (сума сплаченого судового збору) / 76 500 грн. (розмір заявлених позовних вимог), та на відшкодування витрат по наданню правничої допомоги 1215,69 грн., виходячи з витрат по складанню позовної заяви та підготовки необхідних документів в розмірі 6000 грн. /а.с.65-66/ та розрахунку: 15 500 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 6000 грн. (сума сплачених коштів) / 76 500 грн. (розмір заявлених позовних вимог). Так як витрати по наданню консультації вартістю 3000 грн. не можуть вважатись судовими, то дані витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. 207, 526, 549, 551, 610, 611, 626, 627, 628, 638, 1048-1049, 1054, 1055, 1056-1 Цивільного кодексу України, суд, ст. 10-13, 141, 259, 263-265, 268,279 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 15 500 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот) гривень, з яких: 10000 (десять тисяч) гривень - заборгованість за тілом кредиту, 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень заборгованість за відсотками, 1000 (одна тисяча) гривень заборгованість з комісії.

В іншій частині в позові відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на відшкодування витрат по сплаті судового збору 502 (п`ятсот дві) гривні 69 копійок та на відшкодування витрат по наданню правничої допомоги 1215 (одна тисяча двісті п`ятнадцять) гривень 69 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Головуючий-суддяА.Міланіч