ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м.Суми

Справа №590/33/22

Номер провадження 22-ц/816/568/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 08 лютого 2023 року, у складі судді Сатарової О.В. ухвалене у смт Ямпіль, повний текст судового рішення складено 08 лютого 2023 року,

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги мотивувало тим, що 27.09.2018 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір фінансового лізингу №К4Н0А!00000348, відповідно до умов якого остання отримала від АТ КБ ПриватБанк у платне користування автомобіль марки LEXUSL600, номер кузова (шасі): НОМЕР_1 , тип ТЗ; Седан/ Ліфтбек, рік випуску 2007 та зобов`язалася сплачувати щомісячні платежі, пов`язані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у Додатку 2 «Графік лізингових платежів», з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору.

Внаслідок неналежного виконання лізингоодержувачем своїх зобов`язань за вказаним договором станом на 25.11.2021 року утворилась заборгованість в сумі 426727,91 грн, яка складається із: заборгованості по залишку вартості предмету лізингу 303827,23 грн,заборгованості за винагородою за користування предметом лізингу - 122900,68 грн.

Посилаючись на вказані обставини, просило стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за договором фінансового лізингу у розмірі 426727,91 грн та судові витрати.

Рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 08 лютого 2023 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з недоведеності порушеного права позивача.

Не погоджуючись із рішенням суду АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що враховуючи порушення відповідачем своїх зобов`язань в частині своєчасної сплати лізингових платежів, з ОСОБА_1 підлягає стягненню винагорода за користування предметом лізингу у розмірі 426727,91 грн.

Вважає, що банком були надані належні докази щодо наявного розміру заборгованості позичальника за договором лізингу, з урахуванням проведеного розрахунку заборгованості, зарахування всіх сплачених позичальником платежів у рахунок погашення заборгованості. Проте, позичальник не надав жодного доказу, який би спростував наявність заборгованості чи її розмір.

Вказує, що відповідно до п.п 6.10 п.62 ст. 6 договору, лізингоодержувач зобов`язаний негайно письмово повідомити лізингодавця про подію дефолту і у випадку її настання та повернути лізингодавцю предмет лізингу та повернути лізингодавцю предмет лізингу, однак у порушення вказаних умов договору, відповідач не повідомив банк про настання події дефолту.

Також зазначає, що суд не звернув уваги на те, що звернення відповідача до правоохоронних органів, не призвело до встановлення факту вчинення злочину та винних осіб. Крім того, сам факт звернення до правоохоронних органів та наявність кримінального провадження не може свідчити, в силу презумпції невинуватості, про вчинення злочину стосовно відповідача до ухвалення вироку, яким будуть встановлені обставини вчинення злочину та відповідні винні особи. Тобто, обставина щодо викрадення предмета лізингу, належними доказами не доведена. Таким чином, відсутні підстави для визнання договору фінансового лізингу припиненим.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи за таких обставин.

Згідно з ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 27.09.2018 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір фінансового лізингу №К4Н0А!00000348 , відповідно до умов якого лізингодавець передав у платне користування автомобіль марки LEXUS LS600, номер кузова (шасі): НОМЕР_1 , тип ТЗ; Седан/ Ліфтбек, рік випуску 2007, а лізингоодержувач зобов`язалася прийняти предмет лізингу та сплачувати щомісячні лізингові платежі та платежі з відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних з виконанням договору, на умовах цього договору.По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно умовами договору (за виключенням випадків, передбачених договором та/або чинним законодавством України). Строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу встановлений у додатку 2 «Графік лізингових платежів» та починається з дати підписання сторонами акту приймання передачі предмета лізингу. Строк лізингу становить 60 місяців (а.с. 13-16).

Відповідно до п.4.3 ст. 4 договору лізингу, авансовий лізинговий платіж (включає в собі платіж з відшкодуванням витрат вартості пристрою GPS та його встановлення (окрім передачі в лізинг мотоцикла), витрат лізингодавця по оплаті пенсійного збору - для нового транспортного засобу, відшкодування витрат при реєстрації та оплаті першого платежу за договором страхування предмету лізингу, витрат зі страхуванням цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та оплати за внесення предмета лізингу до реєстру обтяжень рухомого майна, витрат на проведення оцінки транспортного засобу незалежним сертифікованим оцінювачем - для транспортного засобу, що був у використанні. Лізингоодержувач зобов`язаний сплатити протягом трьох банківських днів з моменту надання рахунку лізингодавцем, але не пізніше дати укладання договору.

За умовами п.5.1 ст. 5 договору лізингу, страхування предмету лізингу здійснюється з моменту підписання акту приймання - передачі транспортного засобу та протягом строку лізингу. Страхування предмету лізингу здійснюється лізингодавцем в страхових компаніях, акредитованих лізингодавцем, протягом строку лізингу за наступними страховими ризиками: пошкодження, втрата або знищення предмета лізингу (сукупність вказаних ризиків), спричинені дорожньо-транспортною пригодою, пожежею, вибухом, ударом блискавки, падінням предметів або їхніми уламками, стихійними лихами протиправними діями третіх осіб, викраданням або іншими незаконними заволодіннями та/або розкомплектуванням. У випадку внесення лізингоодержувачем авансового лізингового платежу в розмірі 25% від вартості предмету лізингу по транспортному засобу, що був у використанні, страхування КАСКО здійснюється у випадку надання лізинг мотоцикла та за бажанням лізингоодержувача у випадку надання в лізинг автомобіля.

Відповідно до п.5.3 ст. 5вказаного договору, у разі повної конструктивної загибелі (яка визначається страховою компанією за договором страхування) предмет лізингу, а також в разі крадіжки чи протиправного вилучення предмету лізингу дія договору припиняється.

Якщо предмет лізингу не може бути відремонтований для нормальної експлуатації, або був знищений (втрачений), лізингодавець зараховує суму отриманого від страхової компанії відшкодування на погашення заборгованості лізингоодержувача за договором лізингу. Якщо сума страхового відшкодування отриманого від страхової компанії, є недостатньою для покриття всіх боргів лізингоодержувача та необхідних платежів за договором лізингу, лізингоодержувач зобов`язаний сплатити лізингодавцю всю заборгованість та необхідні платежі за договором, які не відшкодовані лізингоодержувачем на момент настання конструктивної загибелі, протягом 15 робочих днів після отримання відповідного письмово повідомлення від лізенгодавця.

Підпунктом «ї» п. 8.1 ст. 8 вказаного договору передбачено, що для цілей договору подією вважається наступна подія, а саме: у випадку викрадення або втрати предмета лізингу, незалежно від того, був такий випадок визнаний страховим чи ні.

Пунктом 8.2.1 ст.8 договору визначено, що у разі настання події дефолту лізингодавець надає лізингоодержувачу письмове повідомлення про настання події дефолту та повернення предмету лізингу. У повідомленні про дефолт , окрім зазначеної інформації лізингодавець ставить вимогу про повернення заборгованості за фактичний строк користування предметом лізингу та виконання в повному обсязі усіх інших зобов`язань за цим договором.

Відповідно до п.8.2.4 ст. 8 договору якщо протягом 10 календарних днів з моменту отримання повідомлення про дефолт, лізингоодержувач не усунув подію дефолту, лізингоодержувач зобов`язаний негайно повернути в повному обсязі Заборгованість за цим Договором, та повернути предмет лізингу.

Згідно додатку № 2 до цього договору відповідач повинна була сплатити: 27.09.2018 відшкодування частини вартості предмету лізингу 124697,5 грн; 28.10.2018; відшкодування частини вартості предмету лізингу в сумі 4122,7грн та відсотки за користування предметом лізінгу 6727,3грн., всього 10850,0 грн.. Наступний платіж відповідач повинна була зробити 28.11.2018 на загальну суму 10850,0грн.

27.09.2018 року ОСОБА_1 на користь банку було сплачено 124697,50 грн., квитанція щодо цього платежу відповідачем суду не надана і тому висновок суду про те, що такий платіж зроблено на виконання п.5 договору лізингу, бо даний платіж передбачав витрати на страхування предмету лізингу - страхування КАСКО, є помилковим, оскільки відповідно до п.5.1. договору страхування предмету лізинга здійснюється лізингодавцем в страхових компаніях. Отже саме банк повинен був здійснити страхування предмету лізинга, бо згідно п. 5.2. цього договору лізингоодержувач тільки зобов`язаний належним чином, своєчасно та в повному обсязі дотримуватися усіх умов відповідного договору страхування. А у разі настання випадку, коли предмет лізингу не може бути відремонтований для нормальної експлуатації, або був знищений (втрачений) за умов визначених у другому абзаці пункту 5.3. договору лізингодавець зараховує суму отриманого від страхової компанії відшкодування на погашення заборгованості лізингоодержувача за договором лізингу. Якщо сума страхового відшкодування отриманого від страхової компанії, є недостатньою для покриття всіх боргів лізингоодержувача та необхідних платежів за договором лізингу, лізингоодержувач зобов`язаний сплатити лізингодавцю всю заборгованість та необхідні платежі за договором, які не відшкодовані лізингоодержувачем на момент настання конструктивної загибелі, протягом 15 робочих днів після отримання відповідного письмово повідомлення від лізингодавця.

Однак, банком не були надані докази для повного з`ясування питань умов страхування предмета лізингу, в т.ч. у разі крадіжки, та розміру виплаченого (якщо таке відбувалось) страхового відшкодування, бо в суді першої інстанції було встановлено, що банк був обізнаний про крадіжку предмета лізингу, яке відбулось 02.11.2018 і про це кримінальне правопорушення є відомості в ЄРДР.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження: 0006340, вбачається, що в ніч на 02.11.2018 року в м. Боярка по вул. Білогорська, 19а Києво-Святошинського району Київської області невідома особа з паркувального майданчику незаконно заволоділа легковим автомобілем марки LEXUS LS600, д.н.з НОМЕР_2 , сірого кольору, номер кузова: НОМЕР_1 (а.с. 78).

З представленого банком розрахунку заборгованості за даним договором лізингу вбачається, що сума платежу у вересні 2018 року в розмірі 124697,50 грн. банком врахована, тому 29.09.2018 відповідач повинна була доплатити тільки винагороду за користування предметом лізинга в сумі 249,16грн.; в жовтні місяці відшкодування частини вартості предмету лізингу становить 4122,7 грн та відсотки за користування предметом лізингу 6727,3грн., але було сплачено 6454,77 і розмір залишку склав - 1226,53 грн. Отже до настання події крадіжки 02.11.2018 відповідач повинна була сплатити за договором лізингу заборгованість на суму 5349,23 грн.

Доказів того, що ці суми відповідачем було сплачено банку, суду не надано, а тому суд першої інстанції відмовив у задоволені позову у повному обсязі передчасно.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції дотримуючись принципу змагальності і зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяв для повного з`ясування обставин всіх боргів лізингоодержувача та необхідних платежів за договором лізингу, а саме двічі визнавав явку представника банку до суду обов`язковою, у зв`язку із чим відкладав судовий розгляд справи через його неявку, представнику відповідача було надано час для підготовки відзиву на позов та надання доказів з приводу його заперечень щодо задоволення позову і в тому числі щодо належного виконання відповідачем умов договору лізингу за вересень-жовтень 2018 року до крадіжки 02.11.2018 предмета лізингу, оскільки тягар доказування відповідно до ст. 12 ЦПК України лежить на кожній стороні, яка повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд першої інстанції, надавши правову оцінку доказам наданим сторонами, відповідно до ст. 263 ЦПК України ухвалює рішення, яке повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, а саме ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Але оскаржене рішення таким вимогам не відповідає і тому підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову

Згідно із ч.ч.1 та 2 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

За своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу або договору поставки.

За договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування.

Частинами 1 та 3 ст. 760 ЦК України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 ЦК України.

За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі.

Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, то згідно з частиною другою статті 799 ЦК України договір підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1 ст. 809 ЦК України ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження предмета договору лізингу несе лізингоодержувач, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг», фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно ч.1 ст. 3 Закону України «Про фінансовий лізинг», предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками та віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг», істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 13 Закону України «Про фінансовий лізинг», з моменту передачі предмета лізингу у володіння лізингоодержувача ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження предмета лізингу переходить до лізингоодержувача, якщо інше не встановлено договором. Предмет лізингу та/або пов`язані із виконанням лізингових договорів ризики підлягають страхуванню, у разі якщо їх обов`язковість встановлена законом або договором. Витрати на страхування за договором лізингу несе лізингоодержувач, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 12 цього Кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У статті 89 ЦПК України, поміж іншим, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням викладеного, колегія суддів визнає, що через неможливість повного з`ясування обставин суми відшкодування частини вартості предмету лізингу з дати останнього платежу в жовтні місяці по день крадіжки автомобіля у зв`язку із ненаданням банком доказів, які стосуються умов страхування предмету лізингу та отримання банком суми страхового відшкодування через крадіжку автомобіля, залишкова сума відшкодування частини вартості предмету лізингу станом на 02.11.2018 з урахуванням умов п. 5.3 договору лізингу про те, що у випадку крадіжки предмету лізингу, дія цього договору припиняється, є недоведеною і тому в цій частині позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує оскаржене рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи на підставі наданих банком суду доказів, внаслідок чого помилково відмовив у повному задоволенні позову і, як наслідок, порушив норми процесуального права, та ухвалює нове, яким позов задовольняє частково та стягує на користь банку заборгованість за договором лізингу з 27.09.2018 по 29.10.2018 в рахунок відшкодування частини вартості предмету лізингу у розмірі 4122,7 грн за жовтень місяць та відсотків за користування предметом лізингу у жовтні місяці 1226,53 грн. Отже до настання події крадіжки 02.11.2018 відповідач повинна була сплатити за договором лізингу заборгованість на суму 5349,23 грн, яка і підлягає стягненню. В решті заявленої суми заборгованості слід відмовити з підстав викладених у постанові.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, колегія суддів, враховуючи, що вимоги стосуються кредитної заборгованості за споживчим кредитом, банку слід компенсувати судовий збір за подання позовної заяви в сумі 184 грн. 89 коп. і за подання апеляційної скарги в сумі 277 грн 34 коп. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 08 лютого 2023 року скасувати і ухвалити нове.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в рахунок погашення заборгованості з 27.09.2018 по 29.10.2018 за договором фінансового лізингу №К4Н0А!00000348 від 27.09.2018 року в сумі 5349,23 грн., в т.ч. в рахунок відшкодування частини вартості предмету лізингу - у розмірі 4122,7 грн за жовтень місяць та відсотків за користування предметом лізингу у жовтні місяці 1226,53 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Компенсувати частково Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір за подання позовної заяви в сумі 184 грн. 89 коп. і за подання апеляційної скарги в сумі 277 грн 34 коп. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 01 червня 2023 року.

Головуючий - С. С. Ткачук

Судді: В. І. Криворотенко

О. І. Собина