Справа № 144/595/23
Провадження № 2/144/207/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2023 р. смт. Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Бондарук О.П.,

з участю секретаря судового засідання Сторожук О.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Теплик в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Теплицької селищної ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в :

01 травня 2023 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з вказаним вище позовом, в якому просять визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, яке складається з частини житлового будинку з господарськими будівлями, розташованими по АДРЕСА_1 , що залишилось після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, яке складається з частини житлового будинку з господарськими будівлями, розташованими по АДРЕСА_1 , що залишилось після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої позовні вимоги мотивують тим, що станом на 15 квітня 1991 року в будинку по АДРЕСА_1 , проживали ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла їхня баба ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їхній дід ОСОБА_3 , після смерті яких залишилось спадкове майно. За життя вони належним чином не оформили своє право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями. Вони є єдиними спадкоємцями за законом на вказане майно, спір за спадщину відсутній. У зв`язку з необхідністю отримання Свідоцтва про право на спадщину, позивачі звернулися до нотаріуса та подали документи на оформлення спадщини. Однак нотаріусом їм було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкоємцями не представлено правовстановлюючих документів на спадкове майно, та в разі відсутності вказаних документів позивачам було рекомендовано звернутись до суду.

Ухвалою судді Теплицького районного суду Вінницької області від 05 травня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

У підготовче судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином, подали до суду письмові заяви, у яких просять проводити судове засідання у їх відсутності. У поданій до суду заяві позивач вказав про підтримання позовних вимог, просив задовольнити їх в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача Теплицької селищної ради у заяві зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить розглянути справу за його відсутності.

Згідно з вимогами ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_6 є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с. 18).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Маломочульською сільською радою Теплицького району Вінницької області, ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_8 (а.с. 17). В даному шлюбі народилося двоє дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , актовий запис №405 (а.с. 14) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , актовий запис №268 (а.с. 15).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 25 жовтня 2007 року ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 16).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла баба позивачів ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 від 16 лютого 2022 року (а.с. 20).

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається з частки житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , на який відсутні правовстановлюючі документи.

Як вбачається з довідки виконавчого комітету № 4 Теплицької селищної ради Гайсинського району Вінницької області за № 80 від 24.01.2023 року, згідно погосподарської книги № 6 на 1991 рік, станом на 15.04.1991 року по АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 голова двору та ОСОБА_5 дружина (а.с. 22).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 28 лютого 2022 року, ІНФОРМАЦІЯ_7 помер дід позивачів ОСОБА_3 (а.с. 21).

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається з частки житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , на який відсутні правовстановлюючі документи.

Приписами ст.ст.120, 123 ЦК Української РСР (в ред. від 18 липня 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Із врахуванням викладеного ОСОБА_3 та ОСОБА_5 станом на 15 квітня 1991 року мають право на житловий будинок АДРЕСА_1 .

На випадок своєї смерті спадкодавці заповідального розпорядження не залишили.

За прийняттям спадщини позивачі звернулася до приватного нотаріуса Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Марчука В.М. Однак постановою приватного нотаріуса за № 3/02-31 та № 2/02-31 від 18.01.2023 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , оскільки документи, що підтверджують право власності на житловий будинок, відсутні та рекомендовано звернутись до суду (а.с. а.с. 23, 24).

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У той же час через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивачі позбавлені можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Саме з вказаних підстав позивачі змушені звернутися до суду з цією позовною заявою.

Найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».)

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та п. 2 ч.1 ст. 3, ст. 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Технічну інвентаризацію спадкового житлового будинку проведено, згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва № ТІО1:3983-4073-2839-6903 та технічного паспорту на житловий будинок, даний будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 25-28).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно вимог ч. 1ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

У відповідності до положень ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно вимог ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивачі надали суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , як спадкоємці за законом після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_3 мають законне право на визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.ст.10,12,13,43,49, 200,259,263-265,268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_8 , в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 , що залишився після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_9 , в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 , що залишився після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 .

Відповідач Теплицька селищна рада Гайсинського району Вінницької області, адреса: вул. Незалежності, 34 смт. Теплик Гайсинського району Вінницької області, .

Повний текст рішення виготовлено 31.05.2022 року.

Суддя