Справа № 201/664/23
Провадження № 2/201/1037/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

31 травня 2023 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Максимовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

18 січня 2023 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 035 оренди майна з правом викупу від 18 грудня 2020 року.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що 18 грудня 2020 між ТОВ «Будинок Комфорту» та ОСОБА_1 в режимі онлайн, шляхом заповнення відповідачем в електронній формі анкети-згоди клієнта на сайті позивача, був укладений договір № 035 оренди майна з правом викупу. Відповідно до умов договору орендодавець зобов`язується передати орендареві у строкове платне володіння та користування майно, визначене п. 2 договору, з наступним переходом права власності на такий об`єкт від орендодавця до орендаря. Строк оренди майна за договором складав 24 місяці, щомісячний платіж 2 278,00 грн., що мав здійснюватись орендарем до 18-го числа кожного наступного календаря місяця, що слідує за місяцем укладення договору протягом усього строку оренди. Відповідно до п. 3 договору передача об`єкта оренди орендодавцем та приймання його орендарем у користування здійснюється протягом 5 робочих днів з дати укладення договору за товарно-транспортною накладною, в тому числі за електронною або паперовою накладною оператора поштового зв`язку «Нова Пошта» або іншим документом перевізника, що підтверджує факт передачі орендодавцем та отримання об`єкта оренди орендарем у користування. Свої зобов`язання за договором ТОВ «Будинок Комфорту» виконало, передало вказане майно у тимчасове користування відповідачу, шляхом направлення його орендарю оператором поштового зв`язку «Нова Пошта», про що свідчить експрес-накладна № 2864 від 29 грудня 2020 року. Орендар об`єкт оренди отримав, проте свої зобов`язання за договором оренди належно не виконував, не вносив орендні платежі, внаслідок чого утворилася заборгованість в загальному розмірі 164 016,00 грн., з яких: 54 672,00 грн. орендна плата, 109 344,00 грн. неустойка. В зв`язку з наявною заборгованістю, позивач звернувся до суду та просить стягнути вказану суму заборгованості та судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору у розмірі 2 481,00 грн. (а.с.1-3)

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 18 січня 2023 року указана позовна заява передана для розгляду судді Федоріщеву С.С. (а.с.24).

Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.25).

До суду 02 березня 2023 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.26).

Ухвалою судді від 02 березня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с.27-28).

20 січня 2022 року від представника позивача до суду надійшла заява про відшкодування судових витрат на професійну правову допомогу у розмірі 3 000,00 грн. (а.с.77-78).

Представник позивача до суду подав заяву про розгляд цієї цивільної справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.36-39).

Відповідач клопотань і відзиву на позовну заяву суду не надав, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Фактичні обставини, встановлені судом. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Судом встановлено, що 18 грудня 2020 між ТОВ «Будинок Комфорту» та ОСОБА_1 в режимі онлайн, шляхом заповнення відповідачем в електронній формі анкети-згоди клієнта на сайті позивача, був укладений договір № 035 оренди майна з правом викупу.

Відповідно до умов договору орендодавець зобов`язується передати орендареві у строкове платне володіння та користування майно, визначене п. 2 договору (Bihon/gas GORENJE GTW641D та Bioven/el GORENJE bo725e10BG), з наступним переходом права власності на такий об`єкт від орендодавця до орендаря.

Строк оренди майна за договором складав 24 місяці, щомісячний платіж 2 278,00 грн., що мав здійснюватись орендарем до 18-го числа кожного наступного календаря місяця, що слідує за місяцем укладення договору протягом усього строку оренди.

Відповідно до п. 3 договору передача об`єкта оренди орендодавцем та приймання його орендарем у користування здійснюється протягом 5 робочих днів з дати укладення договору за товарно-транспортною накладною, в тому числі за електронною або паперовою накладною оператора поштового зв`язку «Нова Пошта» або іншим документом перевізника, що підтверджує факт передачі орендодавцем та отримання об`єкта оренди орендарем у користування.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних інших.

В пункті 5 частини першої статті 3 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, по електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (частина сьома стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частина перша стаття 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Частинами першою, третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

У відповідності до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до частини першої статті 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором, що узгоджується з нормою статті 764 ЦК України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Свої зобов`язання за договором ТОВ «Будинок Комфорту» виконало, передало вказане майно у тимчасове користування відповідачу, шляхом направлення його ОСОБА_1 оператором поштового зв`язку «Нова Пошта», про що свідчить експрес-накладна № 2864 від 29 грудня 2020 року.

Відповідно до п. 6.4.6. Правил - у разі припинення договору оренди майна з правом викупу, в тому числі і в разі одностороннього його розірвання за ініціативи орендодавця, орендар зобов`язаний негайно повернути орендодавцю об`єкт оренди у стані, у якому він був одержаний, з урахуванням нормального зносу. Якщо орендар не виконує обов`язку щодо повернення об`єкта оренди, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування об`єктом оренди за час прострочення, а також штрафу у розмірі, визначеному в пункті 8.5 даних правил, та сплати вартості об`єкту оренди за вирахуванням суми вже внесених на момент припинення Договору оренди майна з правом викупу орендних платежів.

Відповідно до п. 8.5 Правил - орендодавець має право в односторонньому порядку розірвати договір оренди майна з правом викупу, повідомивши орендаря за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до фактичної дати такого розірвання у разі: - не здійснення оплати орендарем орендної плати протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту останнього платежу або укладення договору оренди майна з правом викупу (залежно від того, що настало раніше); - недостатності суми здійсненого платежу для погашення орендної плати, що підлягає сплаті відповідно до договору оренди майна з правом викупу та даних Правил, згідно із п.5.4 цих Правил, внаслідок чого актуальна орендна плата, що підлягає сплаті відповідно до договору оренди майна з правом викупу та даних Правил, не погашалась протягом 60 календарних днів з моменту останнього зарахування внесених коштів у порядку підпункту 3 п.5.4 цих Правил. У такому разі орендар зобов`язується сплатити вже нараховану орендну плату, додатково сплатити штраф у розмірі 50% від загальної суми прострочених орендних платежів за договором оренди майна з правом викупу, та викупити об`єкт оренди за ціною, визначеною у договорі оренди майна з правом викупу орендних платежів, або повернути об`єкт оренди.

Повідомленням від 01 лютого 2022 року про розірвання договору № 035 оренди майна за правом викупу від 18 грудня 2020 року, повернення об`єкту оренди та сплати орендних платежів представника ТОВ «Будинок Комфорту» повідомив ОСОБА_1 про зобовязання негайно повернути об`єкт оренди, сплативши при цьому орендну плату у розмірі 54 672,00 грн. Також зазначено,що у разі невиконання даного повідомлення, орендодавець буде змушений звернутись до суду.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази підтвердження виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором оренди майна з правом викупу та сплати грошові кошти.

Враховуючи невиконання ОСОБА_1 належним чином своїх зобов`язань за договором оренди майна з правом викупу, суд дійшов висновку про доведеність позивачем вимог про стягнення з відповідача суми заборгованості по орендній платі за договором № 035 у розмірі 54 672,00 грн.

Щодо стягнення неустойки у розмірі 109 344,00 грн., то суд зазначає наступне.

Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті).

Таким чином, як зазначила Велика Палата Верховного Суду під час розгляду цивільної справи № 444/9519/12 (постанова від 28.03.2018) за змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі.

За змістом статей 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Неустойка за своєю правовою природою володіє акцесорним характером і, будучи цивільно-правовою санкцією, у всіх випадках є елементом самого забезпеченого зобов`язання.

Відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Наведене відповідає правовим висновкам, викладеним Верховним Судом України у постанові від 04.11.2015 у справі № 6-1120цс15 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.12.2018 у справі № 703/1181/16-ц.

Однак, обрахований позивачем розмір пені становить подвійний розмір заборгованості по орендній платі, що очевидно, спотворює її дійсне правове значення.

З огляду на зазначене, виходячи з принципів розумності, справедливості та співмірності невиконаного грошового зобов`язання до наслідків, які спричинені допущеним порушенням, беручи до уваги тривалість невиконання відповідачем грошового зобов`язання, суд приходить до висновку, що розмір неустойки (пені) підлягає зменшенню до суми 1 000,00 грн., яка буде справедливим наслідком порушення відповідачем боргових зобов`язань.

Таким чином, в цій частині позов слід задовольнити частково. Загалом, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість у розмірі 55 672,00 гривень, з яких: 54 672,00 грн. - заборгованість з орендної плати та 1000,00 грн. - неустойка. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Згідно ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з урахуванням часткового задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 842,12 грн. (55 672,00 х 2 481,00 : 164 016,00 = 842,12 грн.)

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-78 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» () заборгованість за договором № 035 оренди майна з правом викупу від 18 грудня 2020 року у розмірі 55 672,00 гривень, з яких: 54 672,00 грн. - заборгованість з орендної плати та 1000,00 грн. - неустойка.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» () судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 842,12 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 232 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту», , м. Київ, вул. Лесі Українки, буд. 26, оф. 426;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Суддя Федоріщев С.С.