Номер провадження: 22-ц/813/4949/23
Справа № 514/592/21
Головуючий у першій інстанції Тончева Н. М.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
29.05.2023 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Лозко Ю.П., Стахової Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Мокана В.В.
учасники справи:
відповідачі - ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 , Тарутинська селищна рада Болградського району Одеської області,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_3 ,
на рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 21 грудня 2022 року,
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 , Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області про скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області,
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 , Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області про скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку, в обґрунтування якого зазначив, що впродовж десятків років проживав у житловому будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок належав ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 24 грудня 1965 року, виданого виконавчим комітетом Серпневської селищної ради згідно рішення виконкому Серпневської селищної ради депутатів трудящих за № 19 від 17 грудня 1965 року "Про визнання права власності на домоволодіння".
Позивач 05 березня 2021 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, спадщина на яку видано свідоцтво складається з будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно плану розміщення земельних ділянок на території Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області за вказаним житловим будинком закріплена земельна ділянка 0,1954 га.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Суд першої інстанції, виходив з того, що право власності на будинок садибного типу з господарськими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за позивачем 06.03.2021 року, а право власності на земельну ділянку під будинком в порушення ст. 1225 ЦК України зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 23.03.2021 року, тому дійшов висновку про визнання недійсними рішення 64 сесії Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області VII скликання за № 584, від 11 червня 2020 року та рішення 66 сесії Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області VII скликання за № 646 - VII від 02 жовтня 2020 року та відповідно скасування державної реєстрації прав на вказану земельну ділянку за відповідачем.
Відмовляючи у задоволенні позову в іншій частині позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того позивачем під час розгляду справи не доведено, що померлий ОСОБА_4 за життя користувався цією частиною земельної ділянки на законних підставах.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , від імені якого діє законний представник ОСОБА_3 , просить скасувати рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 21.12.2022 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.03.2023 року ОСОБА_1 та Тарутинській селищній раді роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу. Відзиву від Тарутинської селищної ради не надходило.
Копія ухвали про відкриття провадження та копія апеляційної скарги отримана ОСОБА_1 28.03.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Процедура реєстрації в ЄСІТС (реєстрація Електронного кабінету, реєстрація офіційної електронної адреси) передбачає проходження запропонованої засобами Електронного кабінету процедури реєстрації з використанням кваліфікованого електронного підпису, та внесенням контактних даних особи, зокрема адреси електронної пошти, номера телефону (в тому числі мобільного), зазначенням інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику (пункт 9 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи).
Тарутинська селищна рада, представник відповідача ОСОБА_5 зареєстровані у підсистемі «Електронний кабінет» за допомогою своєї офіційної електронної адреси.
Згідно з пунктом 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС, особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Копію ухвали про відкриття провадження та апеляційну скаргу Тарутинська селищна рада отримала 09.03.2023 року та 08.02.2023 року відповідно в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.03.2023 року Органу опіки та піклування Тарутинської селищної ради роз`яснювалось право подання до апеляційного суду пояснень на апеляційну скаргу, проте пояснень не надходило.
Копія ухвали про відкриття провадження та копія апеляційної скарги отримана Органом опіки та піклування Тарутинської селищної ради 30.03.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Позивач в судове засідання не з`явився, до дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, судову повістку отримав 02.05.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Відповідач та його законний представник судові повістки отримали 02.05.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
26 травня 2023 року на електронну пошту Одеського апеляційного суду від законного представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надійшло клопотання про перенесення судового засідання у зв`язку із занятістю в іншому судовому засіданні, призначеному на 29.05.2023 року об 11 год. 30 хвилин.
Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.
Про дату, час та місце розгляду справи повідомляються учасники справи, якщо справа відповідно до цього Кодексу розглядається з їх повідомленням (абзац другий статті 366 ЦПК України).
Колегія суддів вважає, що клопотання про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, враховуючи наявність в матеріалах справи достатньої кількості доказів для встановлення фактичних обставин справи, відповідачем, від імені якого діє законний представник ОСОБА_3 , обставини щодо незгоди і рішенням суду викладені в апеляційній скарзі, у межах апеляційного провадження не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, представник не навів у клопотанні обставин, які б перешкоджали розглянути справу за відсутності представника відповідача, а також не мотивував необхідність його безпосередньої явки до суду.
Крім того, 21.04.2023 року представник ОСОБА_3 зверталась із клопотанням про відкладення розгляду справи.
Звертаючись повторно із завою про відкладення розгляду справи представник не вказав в чому саме полягає, на його думку, необхідність особистої його участі в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.
З огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, враховуючи строки розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності законного представника ОСОБА_3 .
Представник відповідача ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про до дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом отримання судової повістки в особистому кабінеті Електронного суду 25.04.2023 року, що підтверджується довідкою.
Представник Тарутинської сільської ради в судове засідання не з`явився. Тарутинська сільська рада про до дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом отримання судової повістки в особистому кабінеті Електронного суду 25.04.2023 року, що підтверджується довідкою.
Орган опіки та піклування Тарутинської селищної ради отримав судову повістку 04.05.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що право власності на будинок садибного типу з господарськими спорудами під номером АДРЕСА_1 , який має наступні характеристики: загальна площа 49,7 кв.м, житлова 23,7 кв.м, і складається з: літ. А житловий будинок, літ. Б літня кухня, № 1-2 господарські споруди зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ,а право власності на земельну ділянку під вказаним будинком в порушення ст. 1225 ЦК України зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 23.03.2021 року.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі в оскаржуваній частині апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 27.04.2010 року.
Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії НМР № 245738, виданим 05 березня 2021 року приватним нотаріусом Тарутинського районного нотаріального округу Одеської області, спадкоємцем зазначеного у заповіті майна ОСОБА_4 , 1938 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 є його онук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадщина на яку видано це свідоцтво, складається з будинку садибного типу з господарськими спорудами під номером АДРЕСА_2 , який має наступні характеристики: загальна площа 49,7 кв.м, житлова 23,7 кв.м, і складається з: літ. А житловий будинок, літ. Б літня кухня, № 1-2 господарські споруди.
Зазначений будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами належав померлому на праві приватної власності на підставі дублікату, який має силу оригіналу, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області «Про видачу дублікату свідоцтва про право власності на житло» від 25.02.2021 року № 33, замість втраченого свідоцтва про право особистої власності на будівлю № НОМЕР_1 , виданого 24.12.1965 року виконавчим комітетом Серпневської селищної Ради депутатів трудящих згідно його ж рішення № 19 від 17.12.1965 року.
Право власності на житловий будинок за померлим до введення в дію Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (01.01.2013 року) зареєстровано КП « Тарутинське РБТІ » 22.12.1997 року в реєстровій книзі № 2 за реєстровим номером 36.
Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими спорудами під номером АДРЕСА_1 , який має наступні характеристики: загальна площа 49,7 кв.м, житлова 23,7кв.м, і складається з: літ. А житловий будинок, літ. Б літня кухня, № 1-2 господарські споруди, останній розташований на земельній ділянці розміром 0,1500 га.
Суд першої інстанції не прийняв до уваги акт обстеження домоволодіння від 14.07.2020 року № 414, складений комісією у складі: голови Серпневської селищної ради Добровольського В.Є., сектора житлово комунального господарства, містобудування, архітектури, інфраструктури та екології Тарутинської райдержадміністрації Узун В.Д., секретаря виконкому - Гарчу Л.В., депутата Серпневської селищної ради Терзі М.І., про те, що житлова будівля, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не відповідає технічним вимогам та знаходиться у аварійному стані, яке відновленню не підлягає, таким чином дана будівля для подальшого проживання не придатна. Висновок комісії: рекомендувати виконкому Серпневської селищної ради зняти домобудівництво зі складу житлового фонду і перевести в комунальну власність, яка перебуває в запасі Серпневської селищної ради.
Судом встановлено, що рішенням Серпневської селищної ради «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) № 584- VII від 11.06.2020 року, надано гр. ОСОБА_2 , за довіреністю ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,15 га за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.
Рішенням Серпневської селищної ради «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. Про ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 » № 646 VII від 02.10.2020 року, затверджено технічну документацію гр. ОСОБА_2 земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,1500 га із земель житлової та громадської забудови, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:002:0371, та надано зазначену земельну ділянку у власність.

23.03.2021 року за ОСОБА_2 зареєстроване право власності на земельну ділянку під будинком АДРЕСА_1 .

Установивши, що рішення Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області "Про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 0,15 га, ОСОБА_2 " № 584, від 11 червня 2020 року та рішення Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,15 га (кадастровий номер :02:002:0371) № 646 - VII від 02 жовтня 2020 року порушують права позивача ОСОБА_1 щодо володіння та користування земельною ділянкою, на якій розташований будинок садибного типу з господарськими спорудами, право власності на який зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 , суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про визнання зазначених рішень недійсними.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не надав підтвердження того, що межі змеленої ділянки для будівництва і обслуговування житлового буднику в АДРЕСА_1 співпадають або накладаються із земельною ділянкою, кадастровий номер :02:002:0371, належною відповідачу, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Згідно ч. ч. 1,2 ст. 120 ЗК України, в редакції на час виникнення правовідносин, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Пунктом 3 Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про державний земельний кадастр», в редакції на час виникнення правовідносин, передбачено, що у разі якщо на земельній ділянці, право власності (користування) на яку не зареєстровано, розташований житловий будинок, право власності на який зареєстровано, кадастровий номер на таку земельну ділянку присвоюється за заявою власників такого будинку на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Забороняється вимагати для присвоєння земельній ділянці кадастрового номера інші документи. Такий кадастровий номер є чинним з моменту його присвоєння.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Серпневської селищної ради «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) № 584-VII від 11.06.2020 року, надано гр. ОСОБА_2 , за довіреністю ОСОБА_3 , дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,15 га за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням Серпневської селищної ради «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 » № 646 VII від 02.10.2020 року, затверджено технічну документацію гр. ОСОБА_2 земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,1500 га із земель житлової та громадської забудови, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:002:0371, та надано зазначену земельну ділянку у власність.

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії НМР № 245738, виданим 05 березня 2021 року приватним нотаріусом Тарутинського районного нотаріального округу Одеськогої області, ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_4 , 1938 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме будинку садибного типу з господарськими спорудами під номером АДРЕСА_2 .

Судом встановлено, що з Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.10.2020 року згідно із проектом землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 14.07.2020 року сформованого ФОП ОСОБА_6 земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 присвоєно кадастровий номер :02:002:0371.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон і відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 256305781, вбачається, що право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :02:002:0371 зареєстровано 19.03.2021 року на підставі рішення 66 сесії Серпневської селищної ради, VII скликання, «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) серія та номер 646- VII, виданий 02.10.2020 року, видавник: Серпневська селищна рада Тарутинського району Одеської області. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер : 57229183 від 23.03.2021 зареєстроване за ОСОБА_2 ( а.с.23,а).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 713/1817/16-ц (провадження № 14-458цс18) зазначила, що згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема, як у статті 30 ЗК України, який був чинний до 01 січня 2002 року, так і у чинній редакції статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України) особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття.

Зазначені обставини свідчать про те, оскільки позивач є власником будинку садибного типу з господарськими спорудами під номером АДРЕСА_2 , то до нього у відповідності до положень ст. 120 ЗК України перейшло і право користування земельною ділянкою на якій розташований вказаний будинок.

З наданих до матеріалів справи доказів вбачається, що право власності на земельну ділянку під будинком АДРЕСА_1 в порушення ст. 1225 ЦК України зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 23.03.2021 року.

Відповідачем на спростування зазначених обставин належних та допустимих доказів суду не надано.

У апеляційній скарзі відповідач зазначає, що належним способом захисту стверджуваного права користування землею позивача мало бути витребування спірного майна з чужого незаконного володіння і така позиція узгоджується з висновками висловленими Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 199/8324/19.

Правилом частини першої статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту свого порушеного права.

За змістом статей 317 і 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

ЦК України передбачені засади захисту права власності. Зокрема, відповідно до закріпленого у статті 387 ЦК України правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

Витребувати майно з чужого незаконного володіння може лише власник цього майна, однак позивач ОСОБА_1 не є і не був власником земельної ділянки, а тому відсутні передбачені статтею 388 ЦК України підстави для звернення до суду із позовом про витребування майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Частиною першою статті 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 368/1158/16-ц зазначила, що вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи, що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Ураховуючи викладені обставини справи, колегія вважає, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом визнання недійсними рішення Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області № 584, від 11 червня 2020 року та рішення Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області № 646 - VII від 02 жовтня 2020 року є ефективним.

Доводи апеляційної скарги про те, що в порушення вимог ст. 13 ЦПК України суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, визнавши недійсним рішення 64 сесії Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області VII скликання " Про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 0,15 га, ОСОБА_2 " за № 584, від 11 червня 2020 року, припинивши право власності відповідача на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0371 не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Визначати предмет та підстави позову відповідно до ст.ст. 13, 49, 175 ЦПК є виключним правом позивача.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Підстава позову - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які об`єктивуються у поданих доказах. Під підставами позову слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання позивача на певну норму закону, яку суд може замінити, якщо її дія не поширюється на дані правовідносини.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Із матеріалів справи вбачається, що 03.02.2022 року позивачем подана до суду заява про уточнення позовних вимог, якою позивач збільшив позовні вимоги, яка судом першої інстанції прийнята та була предметом розгляду.

Ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 19 травня 2022 року закрито підготовче засідання по справі та призначено розгляд справи по суті на 23 червня 2022 року.

Зазначені обставини свідчать про те, що позивачем уточнення позовних вимог, які за своїм змістом є збільшення позовних вимог, подані у визначений п.2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України строк.

Ураховуючи викладені обставини колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу в межах заявлених позивачем позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі не наведено ніяких нових обставин та не надано нових доказів, що давали б апеляційному суду підстави для проведення переоцінки обставин та доказів, зроблених судом першої інстанції у своєму рішенні.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині без змін.

Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_3 ,в оскаржуваній частині залишити без задоволення.

Рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 21 грудня 2022 рокув оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 31 травня 2023 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Ю.П. Лозко

Н.В. Стахова