Єдиний унікальний номер судової справи 462/5381/23
Номер провадження 2-о/462/149/23
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2023 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Галайко Н. М.,

за участю секретаря судового засідання Шиманської Д. Т.

представника заявника Кінаша Д. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку окремого провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа - П`ята львівська державна нотаріальна контора Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

Короткий виклад обставин справи.

Уповноважений представник заявника ОСОБА_2 - адвокат Колошкін П. І., 14.07.2023 року (вх. № 14839) звернувся у Залізничний районний суд м. Львова із письмовою заявою про встановлення факту в порядку ст. 316 ЦПК України, у якій просить суд встановити факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 - однією сім`єю більше п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме у період часу з 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 1-4).

Заява обґрунтована, зокрема тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дядько заявника ОСОБА_4 , який був чоловіком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка у свою чергу була тіткою заявника та сестрою його батька ОСОБА_6 . На момент смерті ОСОБА_4 постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Заявник з 2016 року і до дня смерті ОСОБА_4 проживав разом із ним за згаданою адресою однією сім`єю. ОСОБА_2 був пов`язаний з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спільним побутом, вони вели спільне господарство, разом здійснювали утримання квартири. Заявник допомагав ОСОБА_4 доглядати його дружину до дня смерті, а у подальшому доглядав і його до дня його смерті, здійснював організацію похоронів та поховання. Так, внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої увійшла згадана квартира. ОСОБА_2 , як спадкоємець четвертої черги після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , оскільки спільно з ним проживав однією сім`єю протягом більше п`яти років до часу відкриття спадщини, а саме в період з 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року включно, звернувся до П`ятої львівської державної нотаріальної контори Львівської області з заявою про прийняття спадщини, якою заведено спадкову справу № 163/2023 та повідомлено заявника про те, що факт проживання однією сім`єю підлягає встановленню відповідно до положень Глави 6 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Інших спадкоємців у ОСОБА_4 немає, оскільки його батьки і дружина померли, а дітей, братів та сестер він не мав. Будь-які спори про право відсутні. Таким чином, заявник просить суд встановити факт його проживання з ОСОБА_4 однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини, а саме в період з 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року включно.

Рух справи в суді.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2023 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Галайко Н. М. (а.с. 23).

Актом Залізничного районного суду м. Львова про відсутність документу від 14.07.2023 року стверджується, що у матеріалах поданої заяви не містять квитанції про сплату судового збору, яка вказана у додатках до такої (а.с. 24).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 14.07.2023 року заяву було залишено без руху, у зв`язку з її істотними недоліками (а.с. 25-26).

24.07.2023 року (вх. № Еп-3338/23) на електронну адресу суду від уповноваженого представника заявника ОСОБА_2 - адвоката Колошкіна П. І. надійшла письмова заява про усунення недоліків заяви, у якій останній виправив недоліки такої (а.с. 28).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 28.07.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку окремого провадження. Призначено судове засідання у справі. Витребувано у П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області належним чином засвідчену копію спадкової справи № 163/2023, яка була заведена після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 35-36).

02.10.2023 року (вх. № 20730) на адресу суду, на виконання ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 28.07.2023 року надійшла копія спадкової справи № 163/2023 (а.с. 48, 49-58).

Позиція сторін по справі.

Заявник ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, у таке не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Уповноважений представник заявника ОСОБА_2 - адвокат Кінаш Д. В. у судовому засіданні вимоги заяви підтримав, просив суд такі задовольнити у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явився.

Суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення про задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 23.01.2023 року, стверджується що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9).

Копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 07.06.2005 року Франківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, стверджується, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 07.06.2005 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим їй присвоєно прізвище « ОСОБА_8 » (а.с. 10).

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 25.03.2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, вбачається, що батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , були ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с. 11).

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 26.06.1977 року, встановлено, що батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , були ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с. 12).

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 21.07.1999 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_11 (а.с. 12).

Копією акту ЛКП «Львівський ліхтар» від 10.03.2023 року стверджується, що ОСОБА_2 з 2016 року проживав у квартирі АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с. 13).

З копій квитанцій вбачається, що ОСОБА_2 оплачував комунальні послуги, які надавалися за адресою АДРЕСА_1 .

Копіями квитанцій, зокрема:

- № 24P9-0H98-HXPE-X817 від 08.04.2020 року на суму 15 000 грн.;

- № H9T8-TA90-3MTT-956B від 17.06.2020 року на суму 15 000 грн.;

- № A7PM-M8PA-K4P6-92XK від 15.07.2020 року на суму 12 000 грн.;

- № BHX4-6KEX-58CP-A20A від 14.08.2020 року на суму 1 100 грн.;

- № KAC0-ME17-377C-XB4C від 15.11.2020 року на суму 7 000 грн.;

- № 2413-H6C8-T8HX-9PEP від 13.12.2020 року на суму 7 000 грн.;

- № 2523-BE69-33PC-222P від 12.01.2021 року на суму 7 000 грн.;

- № KTM0-K1B8-66P9-T9BE від 01.03.2021 року на суму 20 грн.;

- № KP21-4HXT-099C-2CBM від 24.04.2021 року на суму 1 000 грн.;

- № 3HBT-H659-3M0A-97MT від 05.11.2021 року на суму 2 400 грн., а також фотокопією банківської картки № НОМЕР_6 , відкритої у відділені АТ «Альфа-Банк», встановлено, що ОСОБА_2 здійснював перекази грошових коштів ОСОБА_4 (а.с. 22, 30, 31, 32, 33, 34).

Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.09.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Давидовою Н. І., зареєстрованого у реєстрі за № 413, квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 32, 9 кв.м, житловою площею 16, 9 кв.м, з підвалом площею 3 кв.м, належала на праві власності ОСОБА_4 (а.с. 15).

З копії заяви про прийняття спадщини за законом від 22.03.2023 року, посвідченої 24.03.2023 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дума Г. М., зареєстрованої у реєстрі за № 1741, встановлено, що ОСОБА_2 звертався до П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області для прийняття спадщини за законом, яка відкрилася внаслідок смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 (а.с. 50).

Копією листа П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області № 440/0214/4 від 04.04.2023 року стверджується, що ОСОБА_2 повідомлено про те, що факт проживання однією сім`єю підлягає встановленню відповідно до положень Глави 6 ЦПК України (а.с. 55).

Із досліджених копій матеріалів спадкової справи № 163/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , яку заведено 24.03.2023 року, встановлено, що будь-які особи, крім ОСОБА_12 , не зверталися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини внаслідок смерті ОСОБА_4 (а.с. 49-58).

Щодо показів свідків.

Суд зазначає, що свідки надали покази під присягою та будучи попередженими про кримінальну відповідальність передбачену ст. 384, 385 Кримінального кодексу України, у тому числі за введення суду в оману (а.с. 62, 63).

Так, ОСОБА_11 , допитана у судовому засіданні в якості свідка повідомила, що вона є матір`ю заявника. Підтвердила те, що ОСОБА_2 з 2016 року постійно проживав із ОСОБА_4 однією сім`єю, мав з ним близькі родинні відносини, вони вели спільний побут, їздили разом на відпочинок. Пояснила також, що заявник проживав з ним у зв`язку з тим, що йому у такий спосіб було ближче їздити на навчання.

ОСОБА_13 , допитана у судовому засіданні в якості свідка повідомила, що ОСОБА_2 проживав разом з ОСОБА_4 однією сім`єю з 2016 року, вони разом ходили у магазини, проводили дозвілля, вели спільний побут, утримували квартиру, а їх відносини були близькими, родинними. Під час відвідувань їхньої квартири вона бачила, що у помешканні є особисті речі ОСОБА_2 та його спальне місце.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді справи та застосовані норми права.

Згідно ст. 315 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно з нормами ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України № 5-рп/99 від 03.06.1999 року встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом № 552/196/20 від 27.05.2021 року.

У постанові Великої Палати Верховного Суду № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) від 10.04.2019 року зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Висновки суду.

Суд звертає увагу на те, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч. 1 ст. 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, у рішенні «Bellet v. France» («Белле проти Франції») від 04.12.1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Такий висновок суду узгоджується із позицією Верховного Суду висловленою у постанові № 733/324/21 від 15.09.2021 року.

Дослідивши обставини справи та враховуючи наведені норми, керуючись принципом верховенства права, суд дійшов висновку, що заявником на підтвердження заявленої вимоги надані докази, які є належними і допустимими, оскільки, ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, що підтверджують факт його проживання з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини, а саме у період з 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року включно. У зв`язку із зазначеним, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню.

Судові витрати по справі.

Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

З цих підстав, керуючись ст. 2, 4, 5, 13, 247, 259, 263-265, 293, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа - П`ята львівська державна нотаріальна контора Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини, а саме у період з 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року включно.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Відомості щодо учасників справи:

Заявник: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 );

Заінтересована особа: П`ята львівська державна нотаріальна контора Львівської області (, місцезнаходження: 79044, м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 69).

Текст судового рішення складено 29.11.2023 року.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко