Справа № 369/9135/17
Провадження №6/369/151/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.

при секретарі Середенко Б.С.,

за участі представника заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Мартиненко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивувала тим, що виконавчий лист про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 було видано з численними порушеннями, оскільки відповідно до положень ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» регламентовано обов`язкові (імперативні норми) та необов`язкові (диспозитивні) вимоги до виконавчого документа та підстави, за яких виконавчий лист повертається стягувачу без прийняття до виконання. Виданий виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим вищевказаної статті. Також вказала, що у виконавчому листі неправильно зазначено підставу видачі виконавчого листа від 23.11.2022 року, оскільки зазначений запис про те, що виконавчий лист виданий згідно Постанови Київського апеляційного суду від 17.10.2019 року та 10.02.2022 року. Крім того зазначила, що на момент звернення до суду у стягувача на руках існував оригінал виконавчого листа. Враховуючи викладені обставини просила суд визнати виконавчий лист №369/9135/17 провадження №2/369/754/19, що виданий 23.11.2022 року Києво-Святошинським районним судом Київської області таким, що не підлягає виконанню.

01.05.2023 року на адресу суду від ОСОБА_2 надійшла уточнена заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи викладені обставини в заяві, просила суд визнати виконавчий лист №369/9135/17, провадження №2/369/754/19 (штрих-код *1019*25779773*1*1), що виданий 23.11.2022 року Києво- Святошинським районним судом Київської області таким, що не підлягає виконанню.

У судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримав, просив суд задовольнити в повному обсязі.

У судову засідання представник заінтересованої особи проти вимог заяви заперечувала, просила суд відмовити у задоволенні заяви.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, вивчивши заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, її обґрунтування, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку про її задоволення із наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувана або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання).

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Судова практика допускає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, з підстав його помилкової видачі, якщо вже після видачі виконавчого листа по справі рішення суду було скасоване.

Як роз`яснено у Інформаційному листі, підготовленому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" від 25 вересня 2015 року необхідно звернути увагу судів, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.06.2019 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики в розмірі 1 957 246 грн. (один мільйон дев`ятсот п`ятдесят сім тисяч двісті сорок шість грн.), інфляційні втрати в розмірі 299 422,92 грн. (двісті дев`яносто дев`ять тисяч чотириста двадцять дві грн. 92 коп.), вісім відсотків річних в розмірі 288 572,46 грн. (двісті вісімдесят вісім тисяч п`ятсот сімдесят дві грн. 46 коп.), пеню за неналежне виконання в розмірі 300 000 грн. (триста тисяч грн.) та судові витрати в розмірі 23 452,26 грн. (двадцять три тисячі чотириста п`ятдесят дві грн. 26 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 17.10.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 та апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволено частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 17 лютого 2017 року у загальному розмірі 3 499 507 (три мільйони чотириста дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот сім) грн 98 коп., з яких: заборгованість за договором позики у розмірі 1 957 246 грн 00 коп., інфляційній втрати у розмірі 267 359 грн 80 коп., вісім процентів річних у розмірі 205 913 грн 00 коп. та пеня у розмірі 1 068 989 грн 18 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 39 205 грн 05 коп.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 10.02.2022 року постанову Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року в частині скасування рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2019 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики у розмірі 1 957 246 грн. 00 коп. та в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики в загальному розмірі 3 499 507,98 грн. скасовано.

Апеляційну скаргу третьої особи ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2019 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики в розмірі 1 957 246 грн. 00 коп. залишено без змін.

30.05.2022 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики в розмірі 1 957 246 грн. (один мільйон дев`ятсот п`ятдесят сім тисяч двісті сорок шість грн.), інфляційні втрати в розмірі 299 422,92 грн. (двісті дев`яносто дев`ять тисяч чотириста двадцять дві грн. 92 коп.), вісім відсотків річних в розмірі 288 572,46 грн. (двісті вісімдесят вісім тисяч п`ятсот сімдесят дві грн. 46 коп.), пеню за неналежне виконання в розмірі 300 000 грн. (триста тисяч грн.) та судові витрати в розмірі 23 452,26 грн. (двадцять три тисячі чотириста п`ятдесят дві грн. 26 коп.).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.09.2022 року заяву ОСОБА_2 у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено. Визнано виконавчий лист №369/9135/17, провадження №2/369/754/19, (штрих-код *1019*23683420*1*1*), що виданий 30 травня 2022 року Києво-Святошинським районним судом Київської області таким, що не підлягає виконанню.

23.11.2022 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики у розмірі 1 957 246 грн 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 267 359 грн 80 коп., вісім процентів річних у розмірі 205 913 грн 00 коп. та пеня у розмірі 1 068 989 грн 18 коп. Стягнення з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 39 205 грн 05 коп.

Відповідно до положень статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Серед основних засад судочинства в Україні, згідно із пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України, є «обов`язковість рішень суду».

Отже, у найвищому за юридичною силою законі закріплено конституційний принцип обов`язковості рішень судів, за ознакою територіальності - на всій території нашої держави.

Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною першою статті 18 ЦПК України закріплено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» саме виконавче провадження являється завершальною стадією судового провадження. Виконавче провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених законом «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із пунктом 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

ЄСПЛ вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Практика ЄСПЛ виходить з того, що реалізовуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16.12.1992 у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції).

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259,260,432,353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 01 червня 2023 року.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ