Справа № 397/12/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20.11.2023 смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Максимовича І.В.,

секретаря судового засідання - Рум`янцевої О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 4,96 га для товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:000:0392, що розташована на території Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області.

В обгрунтування позову позивач вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Ялта Автономної Республіки Крим помер його двоюрідний брат ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 4,96 га для товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:000:0392, що розташована в межах території Цвітненської сільської ради, ділянка № НОМЕР_1 (в тепереішній час Цвітненська сільська рада знаходиться у стані припинення, правоприємником є Олександрівська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області).

Після смерті брата, він є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину подав заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу Шевченківського нотаріального округу Миколаївської області Реуковій А.А.

Проте, в видачі йому свідоцтва про право на спадщину було відмовлено в зв`язку із неможливістю визначити коло спадкоємців, що прийняли спадщину.

Так, його брат ОСОБА_2 був зареєстрований та до смерті проживав в м. Ялта. Ніхто інший разом з ним не був зареєстрований тане проживав.

Окрім нього, ніхто інший заяву про прийняття спадщини не подавав.

Разом з цим, нотаріус не може довідку про місце проживання останнього, яка видана на тимчасово окупованій території.

В зв`язку з викладеними обставинами, оформити спадщину в іншому, позасудовому порядку для нього не виявляється можливим.

Він є спадкоємцем 5 черги за законом.

А тому, на підставі ст.1217, 1218, 1220, 1223, 1265, 1268-1270, 1273 ЦК України, звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області Соловйова О.В. від 10.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Також витребувано у приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаїської області Реукової Н.А. копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.26-27).

Розпорядженням керівника апарату Олександрівського районного суду Кіровоградської області № 149 від 01.05.2023 у зв`язку із достроковим закінченням відрядження судді Снігурівського районного суду Миколаївської області Соловйова О.В. до Олександрівського районного суду Кіровоградської області з 01.05.2023, проведено повторний автоматичний розподіл даної справи (а.с.129-131).

25.05.2023 протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Максимовича І.В. та передано матеріали справи на розгляд (а.с.132).

Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області Максимовича І.В. від 05.06.2023 цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження (а.с.133).

Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити (а.с. 46 на звороті, 140, 149).

Представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с.166).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Ялта АР Крим помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 30 листопада 2021 року, виданим Мелітопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Мелітопольському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №3777 (а.с. 13).

Відповідно до наданої ТОВ «ЮБК ЖИЛСЕРВИС» довідки за № 16 від 08 лютого 2022 року, ОСОБА_2 , був зареєстрований та проживав з 26 січня 2001 року до день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою, інших зареєстрованих і фактично проживаючих осіб не має (а.с. 14).

Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,96 га, кадастровий номер :02:000:0392, що розташована в межах Цвітненської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області), яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР № 015664, виданого Олександрівською районною державною адміністрацією Кіровоградської області 25 квітня 2005 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 липня 2004 року реєст. № 745, ВВЕ № 256686, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 34 (а.с. 8).

Відповідно до п. 6-1 розділу V Закону України «Про місцеве самоврядування» до прийняття закону про адміністративно-територіальний устрій України закінчення повноважень сільських, селищних, міських рад, їхніх виконавчих органів, а також реорганізація сільських, селищних, міських рад, їхніх виконавчих органів як юридичних осіб у зв`язку із змінами в адміністративно-територіальному устрої України здійснюються з урахуванням таких положень: 1) у день набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною територіальною громадою, територія якої затверджена Кабінетом Міністрів України (далі сформована територіальна громада), припиняються повноваження сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, обраних територіальними громадами, територія яких включена до території сформованої територіальної громади (далі розформовані територіальні громади); 4) сформована територіальна громада є правонаступником усього майна, праві та обов`язків розформованої територіальної громади з урахуванням особливостей, визначених підпунктами 5 і 6 цього пункту; 9) юридична особа - сільська, селищна, міська рада, розміщена в адміністративному центрі сформованої територіальної громади, є правонаступником прав та обов`язків усіх юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних розформованими територіальними громадами, з дня набуття повноважень новообраною радою.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 року № 716-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальнихгромад Кіровоградської області», адміністративним центром Олександрівської територіальної громади Кіровоградської області визначено смт. Олександрівка та до складу даної громади увійшли відповідні територіальні громади (населені пункти), зокрема, і Цвітненська територіальна громада.

17 липня 2020 року Верховною Радою України прийнято Постанову №807-IX «Про утворення та ліквідацію районів», згідно з підп.11 п.1, п.2, підп.11 п.3 якої було утворено у Кіровоградській області Кропивницький район (з адміністративним центром у місті Кропивницький) у складі територій Аджамської сільської, Бобринецької міської, Великосеверинівської сільської, Гурівської сільської, Дмитрівської сільської, Долинської міської, Знам`янської міської, Катеринівської сільської, Кетрисанівської сільської, Компаніївської селищної, Кропивницької міської, Новгородківської селищної, Олександрівської селищної, Соколівської сільської, Суботцівської сільської, Первозванівської сільської, Устинівської селищної територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Межі районів встановлюються по зовнішній межі територій сільських, селищних, міських територіальних громад, які входять до складу відповідного району. Ліквідовано у Кіровоградській області: Благовіщенський, Бобринецький, Вільшанський, Гайворонський, Голованівський, Добровеличківський, Долинський, Знам`янський, Компаніївський, Кропивницький, Маловисківський, Новгородківський, Новоархангельський, Новомиргородський, Новоукраїнський, Олександрівський, Олександрійський, Онуфріївський, Петрівський, Світловодський, Устинівський райони.

Враховуючи те, що повноваження Цвітненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області як органу місцевого самоврядування припинилися, а також те, що Цвітненська територіальна громада ввійшла до складу Олександрівської територіальної громади, представницьким органом якої є Олександрівська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області, тому належним правонаступником є Олександрівська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області.

Позивач ОСОБА_1 є двоюрідним братом спадкодавця ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 виданим повторно 25 листопада 1969 року Цвітненською сільською радою Олександрівського району Кіровоградської області на підставі актового запису № 19 від 06 липня 1961 року, свідоцтвом про народження ОСОБА_2 серії серії НОМЕР_4 виданим 26 березня 1960 року на підставі актового запису № 18 від 26 березня 1960 року, а також даними про народження їх батьків, а саме свідоцтвом про народження батька позивача ОСОБА_3 серії НОМЕР_5 виданим повторно 19 лютого 1979 року на підставі актового запису № 89 від 18 травня 1929 року, та матері спадкодавця ОСОБА_4 серії НОМЕР_6 виданим повторно 06 вересня 1955 року на підставі актового запису № 141 від 06 вересня 1955 року (а.с.9-12).

Тобто, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем 5 черги за законом після смерті ОСОБА_2 .

Позивач у справі ОСОБА_1 шляхом подання в шестимісячний строк відповідної заяви звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Реукової Наталії Анатоліївни з метою прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними спадкової справи № 4/2022, заведеної приватним нотаріусом Реуковою Н.А. 26.01.2022 року після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Наявність інших спадкоємців матеріалами спадкової справи невстановлено (а.с.65-123).

Постановою приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Реукової Н.А. від 18 жовтня 2022 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на земельну ділянку площею 4,96 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Цвітненської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:0392, оскільки встановити хто постійно проживав із спадкоємцем на час його смерті, і відповідно коло спадкоємців ОСОБА_2 , неможливо. При цьому, приватним нотаріусом не прийтяно до уваги довідку №16 від 08.02.2022, видану ТОВ «ЮБК ЖИЛСЕРВИС», враховуючи вимоги п.1 ст.3, ч.2, 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (а.с.18-20).

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У відповідності до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього права може бути визнання права.

У відповідності з п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа (ст. 1265 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Як вбачається з наданої ТОВ «ЮБК ЖИЛСЕРВИС» довідки за № 16 від 08 лютого 2022 року, ОСОБА_2 , був зареєстрований та проживав з 26 січня 2001 року до день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою, інших зареєстрованих і фактично проживаючих осіб не має (а.с. 14).

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року.

Згідно до норм п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», - для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків , крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець 5 черги за законом, звернувся з заявою для прийняття спадщини після смерті двоюрідного брата ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Реукової Н.А., однак отримав відмову про вчинення нотаріальної дії, оскільки неможливо встановити хто постійно проживав із спадкодавцем на час його смерті, і відповідно коло спадкоємців останнього. Наявність чи відсутність таких осіб неможливо підтвердити документами, наданими незаконно утвореними органами, їх посадовими та службовими особами на тимчасово окупованій території АР Крим відповідно до ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Авшар проти Туреччини» від 10.07.2001 року та «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів, суд як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1263 ЦК України, у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що він є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 . На підставі поданих позивачем доказів неможливо встановити коло спадкоємців за законом до майна померлого ОСОБА_2 , зокрема й того, що батько позивача ОСОБА_3 не може бути спадкоємцем майна останнього відповідно до вимог ч.1 ст.1263 ЦПК України.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів в їх сукупності, з огляду на вище викладене, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Визнання ж позову відповідачем суд, у відповідності до ст.206 ЦПК України, не може прийняти до уваги, оскільки воно суперечить вищенаведеним положенням законодавства.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) вказано, що: «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв (ли) спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Згідно ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Таким чином, суд також позбавлений змоги визначити чи дійсно позов пред`явлено до належного відповідача.

За відмови у задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати залишаються покладеними на нього ж.

Керуючись ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 293, 315 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, відмовити.

На рішення суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 30.11.2023.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_7 .

Представник позивача: адвокат Колесник Юлія В`ячеславівна, місце знаходження: 54051, Миколаївська область, м. Миколаїв, просп. Богоявленський,308/1 каб.4, ордер серія ВЕ №1083341 від 13.01.2023.

Відповідач: Олександрівська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області, місце знаходження: 27300, Кіровоградська область, смт. Олександрівка, вул. Незалежності України,78, код ЄДРПОУ - 04364035.

Суддя: І.В. Максимович