П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2023 року м. Київ

Справа №755/133/16-ц

Провадження № 22-ц/824/4630/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Карпенка В.Р.

учасники справи : заявник Акціонерне товариство «ПроКредит Банк»

заінтересовані особи: ОСОБА_1

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ПроКредит Банк», подану адвокатом Король Ганною Олегівною, на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2022 року у справі за заявою Акціонерного Товариства «ПроКредит Банк», боржник: ОСОБА_1 , про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2022 року представник АТ «ПроКредит Банк» Король Г.О. звернулася до суду із заявою про поновлення строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Заяву обґрунтовувала тим, що 14 грудня 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва було ухвалено рішення за позовом АТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості. Однак, рішення суду на адресу банку не надходило, у зв`язку з чим за зверненням стягувача 12 серпня 2022 року судом видано виконавчий лист. Оскільки виконавчий документ було видано після закінчення строків для його пред`явлення, тому заявник просить поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2022 року відмовлено в задоволенні АТ «ПроКредит Банк», боржник: ОСОБА_1 , про поновлення строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, представник АТ «ПроКредит Банк» - адвокат Король Г.О. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду в першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.

Зазначає, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не з`ясував всіх обставин справи, адже під час розгляду заяви AT «ПроКердит Банк» суд першої інстанції залишив поза увагою викладенні в заяві обставини та доводи, не з`ясував факту ненаправлення на адресу стягувача рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14.12.2016 року. Матеріали справи не містять доказів, які вказували б про направлення копії рішення суду AT «ПроКредит Банк», як позивачу по справі в період з 2016 по 2022 роки.

Вказує, що згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які містяться в листі від 25.09.2015 року «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», отримання стягувачем виконавчого листа або судового наказу після закінчення строку для пред`явлення його до виконання є поважною причиною пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, враховуючи те, що AT «ПроКредит Банк» отримав виконавчий лист вже після того, як закінчилися строки пред`явлення його до виконання та враховуючи роз`яснення Пленуму ВСУ вважаємо, що AT «ПроКредит Банк» пропустив строк пред`явлення виконавчого документу до виконання з поважних на те причин.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції зазначив, що не вбачає поважних причин відповідно до яких AT «ПроКредит Банк» пропустив строк пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Проте, з такою аргументацією суду першої інстанції AT «ПроКредит Банк» не погоджується, адже Вищим спеціалізованим судом України вже було встановлено, що видача судом виконавчого листа або судового наказу після закінчення строку для пред`явлення його до виконання є поважною причиною пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Станом на сьогоднішній день рішення Дніпровського районного суду міста Києва по справі 755/7133/16-ц про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості залишається не виконаним і не втратило своєї законної сили, боржниця заборгованість не погашає та ухиляється від самостійного виконання даного рішення суду.

Сторони правом надання відзиву не скористалися.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином.

Від представника АТ «ПроКредитБанк» адвоката Артем`євої Г.О. надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без участі апелянта.

Судова повістка, яка надсилалася ОСОБА_1 , повернулася до апеляційного суду з відміткою "адресат відсутній", а відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.

Оскільки справа розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У листопаді 2022 року представник АТ «ПроКредит Банк» Король Г.О. звернулася до суду із заявою про поновлення строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Заяву обґрунтовувала тим, що 14 грудня 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва було ухвалено рішення за позовом АТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості. Однак, рішення суду на адресу банку не надходило, у зв`язку з чим за зверненням стягувача 12 серпня 2022 року судом видано виконавчий лист. Оскільки виконавчий документ було видано після закінчення строків для його пред`явлення, тому заявник просить поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2022 року відмовлено в задоволенні АТ «ПроКредит Банк», боржник: ОСОБА_1 , про поновлення строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано належних доказів на підтвердження факту поважності такого пропущення, суд вважає, що наведені заявником причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання не є поважними, оскільки можливість вчасного отримання виконавчого листа залежала виключно від волевиявлення стягувача і мала суб`єктивний характер.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року позов ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 43683 грн. 23 коп. В іншій частині вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» судовий збір у розмірі 655 грн. 25 коп. Зустрічний позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» про визнання договорів поруки припиненими задоволено частково. Визнано договір поруки № 309292-ДПЗ від 26 червня 2014 року укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» припиненим з 05 вересня 2014 року. В іншій частині вимог відмовлено.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє дії на виконання рішення суду добровільно або під примусом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

У постанові від 11.03.2021 у справі № 910/2954/17 Верховний Суд вказав, що стадія виконавчого провадження, як завершальна стадія судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»). Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Враховуючи зазначені норми закону, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився 26 грудня 2019 року.

З заявою про видачу виконавчого листа заявник звернувся та отримав його 12 серпня 2022 року.

Відповідно до ст. 127 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Звертаючись до суду з заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання заявник обґрунтовує її тим, що в матеріалах справи відсутні відомості про направлення АТ «ПроКредит Банк» копії рішення суду від 14 грудня 2016 року.

Разом з тим, з журналу судового засідання від 14 грудня 2016 року вбачається, що представник АТ «ПроКредит Банк» був присутній під час проголошення вступної та резолютивної частин рішення, а отже знав про його наявність.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких доказів того, що в період з часу ухвалення рішення 14 грудня 2016 року до звернення до суду із заявою про рух справи - 20 грудня 2021 року, та отримання виконавчого листа 12 серпня 2022 року, АТ «ПроКредит Банк» намагався вчинити будь-які дії щодо отримання копії рішення суду та виконавчих листів, суду не надано.

Таким чином, стягувач не зазначив жодних обставин, які б вказували саме на наявність поважних причин для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Ті під підстави на які посилається заявник, не доводять наявності поважних причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Зазначені заявником обставини - не є доказами поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З огляду на зміст частини першої статті 2 Закону «Про виконавче провадження» строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - це період часу, в межах якого стягувач має право пред`явити виконавчий документ до примусового виконання.

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст.89 ЦПК України суд дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа документу є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувана отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Як вірно зазначив суд в оскаржуваній ухвалі, з моменту набрання рішенням законної сили (26.12.2016 року) по 12 серпня 2022 року (день видачі виконавчого листа № 755/7133/16-ц) стягувач АТ «ПроКредит Банк» не звертався до суду із заявою про направлення копії виконавчого листа.

Більше того, до заяви була надана копію відповіді Дніпровського районного суду м. Києва від 24 грудня 2021 року № 5/18469, якою було проінформовано адвоката Король Г.О. про наявність судового рішення від 14 грудня 2016 року, яке набрало законної сили. Однак, будь яких дій для отримання виконавчого листа по справі № 755/7133/16-ц стороною стягувача не було здійснено.

Із практики Європейського Суду випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у справі, у тому числі і на стадії виконання рішення суду. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Установлений Законом строк для пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання покликаний забезпечити рівність процесуального становища сторін, адже боржник не може необмежений час знаходитися під загрозою процедур примусового виконання судового рішення, тож Закон надав суду право продовжити вказаний строк і лише у тому разі, якщо причини пропуску вказаного строку суд визнає поважними.

Поновлення строків пред`явлення виконавчих листів до виконання у 2022 р., тобто майже через три роки після спливу цих строків (2019 р.) призвело до порушення принципу правової визначеності, який є одним із основоположних аспектів верховенства права.

За таких обставин, суд першої інстанції обгрунтовано не визнав поважними причини пропуску строків пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Крім того, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Також, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях «Пономарьов проти України», «Щокін проти України», «Белле проти Франції» зазначив про те, що питання поновлення процесуального строку в контексті реалізації права доступу до справедливого суду не є абсолютним і при вирішенні цього питання і не може застосовуватися автоматично.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 p.).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

Безпідставне та необгрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13 ).

Єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством. В даному ж випадку доказів наявності передбачених законом підстав для вчинення такої процесуальної дії представлено не було, що в свою чергу виключало можливість задоволення заяви в цій частині.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну «ПроКредит Банк», подану адвокатом Король Ганною Олегівною - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна