У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання Мішко М.М.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді заяву Ужгородської міської ради про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою керівника Ужгородської окружної прокуратури в інтересах держави до Ужгородської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення ради, скасування державної реєстрації права оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку кадастровим номером :51:001:0843

ВСТАНОВИВ :

На розгляді Ужгородського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовною заявою керівника Ужгородської окружної прокуратури в інтересах держави, до Ужгородської міської ради, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення ради, скасування державної реєстрації права оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку кадастровим номером :51:001:0843.

Згідно ухвали суду про відкриття провадження у даній справі постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Представник Ужгородської міської ради звернувся з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову згідно якої просить скасувати заходи забезпечення позову вжиті відповідно до ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 липня 2023 року у справі № 308/11505/23, а саме:

- скасувати арешт на земельну ділянку за кадастровим номером :51:001:0843 площею 0,8151 га. належну територіальній громаді міста Ужгорода в особі Ужгородської міської ради;

- скасувати заборону ОСОБА_2 , іншим фізичним і юридичним особам на час розгляду та до набрання законної сили рішенням суду у справі здійснювати будь-які підготовчі чи будівельні роботи на земельній ділянці :51:001:0843 площею 0,8151 га.;

- скасувати заборону Державній інспекції архітектури та містобудування України та її територіальним структурним підрозділам, а також Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Ужгородської міської ради на час розгляду та до набрання законної сили рішенням суду у справі здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо проведення підготовчих робіт, будівництва об`єктів нерухомості і введення їх в експлуатацію на земельній ділянці за кадастровим номером :51:001:0843 площею 0,8151 га.

- скасувати заборону ОСОБА_2 , іншим фізичним і юридичним особам на час розгляду та до набрання законної сили рішенням суду у справі здійснювати будь-які дії щодо поділу, об`єднання, зміни цільового призначення, передачі в оренду чи на іншому праві користування, відчуження тощо щодо земельної ділянки за кадастровим номером :51:001:0843 площею 0,8151 га.

- скасувати заборону органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь які реєстраційні дії щодо земельної ділянки за кадастровим номером :51:001:0843 площею 0,8151 га.

В клопотанні посилається на те, що предметом позову у цій справі є вимоги позивача про визнання незаконним та скасування п. 1.1. рішення Ужгородської міської ради № 1304 від 13.06.2023 року Про надання та відмову в наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок з подальшою передачею їх в оренду ОСОБА_2 , скасування державної реєстрації права оренди та зобов`язати повернути земельну ділянку за кадастровим номером :51:001:0843 площею 0,8151 га. Рішення суду за наслідками розгляду цих вимог не підлягає примусовому виконанню. Тому захід забезпечення позову у вигляді арешту земельної ділянки не є співмірним із заявленими позивачем вимогами. Зазначає, що прокурором не підтверджено достовірними доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертає увагу, що метою накладення арешту на земельну ділянку є заборона відчуження її будь-яким чином в порядку, встановленому законодавством. Поряд із цим, матеріалами справи підтверджено, що спірна земельна ділянка перебуває у власності територіальної громади міста Ужгород в особі Ужгородської міської ради, а в користуванні у ОСОБА_2 на підставі договору оренди земельної ділянки. Таким чином ОСОБА_2 об`єктивно позбавлений можливості будь-яким чином здійснювати відчуження земельної ділянки. Крім того, відчуження земельної ділянки комунальної власності здійснюється виключно в порядку та в межах, визначених чинним законодавством України. При цьому, прокурором не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що власник земельної ділянки Ужгородська міська рада вчиняє дії, спрямовані на її відчуження.

Також вважає недоведеним прокурором належними та допустимими доказами того, що існує реальна загроза здійснення будівництва на спірній земельній ділянці до закінчення розгляду даної справи, а саме наприклад дозволу виданого відповідачу на здійснення відповідного будівництва. Відсутні докази того, що на даний час на спірній земельній ділянці вчиняються підготовчі, будівельні, демонтажні або земельні роботи. Не містить належного обґрунтування прокурором і те, що проведення зазначених робіт змінює характеристики земельної ділянки та ускладнить її повернення в разі задоволення позову. Натомість, один лише дозвіл на виконання будівельних робіт не підтверджує факту їх виконання станом на день звернення прокурором до суду із заявою про забезпечення позову.

Вказує, що прокурор у заяві про забезпечення позову просив заборонити будь-яким особам проведення будівельних робіт, що в даному випадку порушуватиме права третіх осіб, які не є стороною даного спору. Однак предметом спору у справі не є незаконність будівництва, як такого, оскільки прокурор оспорює неправомірність набуття ОСОБА_2 права оренди на спірну земельну ділянку. Отже сам факт перебування нерухомого майна у власності відповідача і твердження позивача про можливе відчуження майна не свідчить про неможливість або утруднення виконання рішення суду в майбутньому, чи неможливість ефективного поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду із даним позовом, що не було достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову судом.

У зв`язку з цим, просить клопотання задовольнити та скасувати вжиті судом вищенаведені заходи забезпечення позову.

Представник позивача подав клопотання про проведення підготовчого засідання за його відсутності та просив призначити справу до судового розгляду.

Представник відповідача Ужгородської міської ради в підготовче засідання не з"явився, однак подав клопотання про розгляд наявного клопотання без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 в підготовче засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши клопотання представника Ужгородської міської ради та матеріали цивільної справи, суд доходить наступного.

Судом встановлено, що згідно з ухвалою суду від 07.07.2023 року у справі № 308/11505/23 за заявою позивача вжито заходи забезпечення позову та :

- накладено арешт на земельну ділянку за кадастровим номером :51:001:0843 площею 0,8151 га. належну територіальній громаді міста Ужгорода в особі Ужгородської міської ради;

- заборонено ОСОБА_2 , іншим фізичним і юридичним особам на час розгляду та до набрання законної сили рішенням суду у справі здійснювати будь-які підготовчі чи будівельні роботи на земельній ділянці :51:001:0843 площею 0,8151 га.;

- заборонено Державній інспекції архітектури та містобудування України та її територіальним структурним підрозділам, а також Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Ужгородської міської ради на час розгляду та до набрання законної сили рішенням суду у справі здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо проведення підготовчих робіт, будівництва об`єктів нерухомості і введення їх в експлуатацію на земельній ділянці за кадастровим номером :51:001:0843 площею 0,8151 га.

- заборонено ОСОБА_2 , іншим фізичним і юридичним особам на час розгляду та до набрання законної сили рішенням суду у справі здійснювати будь-які дії щодо поділу, об`єднання, зміни цільового призначення, передачі в оренду чи на іншому праві користування, відчуження тощо щодо земельної ділянки за кадастровим номером :51:001:0843 площею 0,8151 га.

- заборонено органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь які реєстраційні дії щодо земельної ділянки за кадастровим номером :51:001:0843 площею 0,8151 га.

Як убачається з вказаної ухвали суду від 07.07.2023 року необхідність забезпечення позову обґрунтовано існуванням ризику того, що у разі забудови спірної земельної ділянки дії відповідача призведуть до неможливості реального поновлення інтересів власника земельної ділянки територіальної громади м.Ужгорода, повернення земельної ділянки у придатному для використання стані, що унеможливить або ускладнить виконання рішення суду. Судом 07.07.2023 року було проведено розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи, відповідно до положень ч.1 ст. 153 ЦПК України.

За змістом статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною іншим особам, зокрема, вчиняти дії, щодо предмета спору.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто, забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Близькі за змістом висновки, щодо застосування статей 149, 150 ЦПК України викладені у постановах Верховного Суду у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника, щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника, щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів, щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору. Отже, заходи, щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом, лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 також висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Таким чином, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів наявні підстави вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Близьких за змістом висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 21.01.2019 у справі № 902/483/18, від 28.08.2019 у справі № 910/4491/19, від 12.05.2020 у справі № 910/14149/19, від 13.01.2020 у справі №922/2163/17.

З урахуванням вищенаведеного, слід дійти висновку, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову не може ґрунтуватись на самих лише припущеннях позивача. Позивач повинен довести наявність обставин для забезпечення позову та необхідності забезпечення судом збалансованості інтересів усіх учасників процесу.

З метою мінімізації можливих зловживань із забезпеченням позову, процесуальним законодавством визначено наступне: по-перше, суду має бути надане підтвердження існування реальної загрози невиконання чи ускладення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; по-друге, забезпечення позову має бути обґрунтованим, тобто заявник повинен обґрунтувати, чому невжиття заходів забезпечення може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, та як саме; по-третє, вид забезпечення позову повинен відповідати позовним вимогам та їхньому обсягу.

Під час вирішення питання, щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Предметом позову у цій справі є вимоги позивача про визнання незаконним та скасування п. 1.1. рішення Ужгородської міської ради № 1304 від 13.06.2023 року Про надання та відмову в наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок з подальшою передачею їх в оренду ОСОБА_2 , скасування державної реєстрації права оренди та зобов`язати повернути земельну ділянку за кадастровим номером :51:001:0843 площею 0,8151 га.

Отже, предметом позову є вимога як немайнового характеру так і майнового характеру, а тому у цій справі має досліджуватися обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову, а також питання, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги, щодо ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (подібну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18).

Позивачем заявлено вимоги про скасування державної реєстрації права оренди. Рішення суду за наслідками розгляду цих вимог не підлягає примусовому виконанню. Тому захід забезпечення позову у вигляді арешту земельної ділянки не є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника, щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Законом не визначено перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Прокурор, обґрунтовуючи подану ним заяву про забезпечення позову, здійснив надзвичайний та заздалегідь недосяжний стандарт доказування без урахування тієї мети, яку переслідує інститут забезпечення позову і наслідків досягнення такої мети, оскільки прокурором не обґрунтовано, що невжиття обраних заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку за кадастровим номером :51:001:0843 площею 0,8151 га. та заборони будь-яким особам здійснювати будь-які будівельні роботи на вказаній земельній ділянці може істотно ускладнити/унеможливити ефективне поновлення порушених прав прокурора (позивача), за захистом яких він звернувся до суду. Тобто, прокурором не підтверджено достовірними доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У даному контексті слід також звернути увагу на те, що метою накладення арешту на земельну ділянку є заборона відчуження її будь-яким чином в порядку, встановленому законодавством. Поряд із цим, матеріалами справи підтверджено, що спірна земельна ділянка перебуває у власності територіальної громади міста Ужгород в особі Ужгородської міської ради, а в користуванні у ОСОБА_2 на підставі договору оренди земельної ділянки.

З наведеного випливає, що ОСОБА_2 об`єктивно позбавлений можливості будь-яким чином здійснювати відчуження земельної ділянки. Крім того, відчуження земельної ділянки комунальної власності здійснюється виключно в порядку та в межах, визначених чинним законодавством України. При цьому, прокурором не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що власник земельної ділянки Ужгородська міська рада вчиняє дії, спрямовані на її відчуження (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.09.2021 року у справі № 916/3238/20).

Крім цього, прокурором не подано належних, допустимих та документальних доказів того, що існує реальна загроза здійснення будівництва на спірній земельній ділянці до закінчення розгляду даної справи, а саме наприклад дозволу виданого відповідачу на здійснення відповідного будівництва, а також відсутніми є докази того, що на даний час на спірній земельній ділянці вчиняються підготовчі, будівельні, демонтажні або земельні роботи, як і не містять належного обґрунтування, що проведення зазначених робіт змінює характеристики земельної ділянки та ускладнить її повернення в разі задоволення позову. Натомість, один лише дозвіл на виконання будівельних робіт не підтверджує факту їх виконання станом на день звернення прокурором до суду із заявою про забезпечення позову.

Прокурор у заяві про забезпечення позову просить заборонити будь-яким особам проведення будівельних робіт, що в даному випадку порушуватиме права третіх осіб , які не є стороною даного спору.

В той же час, предметом спору у справі не є незаконність будівництва, як такого, оскільки прокурор оспорює неправомірність набуття ОСОБА_2 права оренди на спірну земельну ділянку.

Згідно наведених вище положень законодавства, суд забезпечує позов, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Забезпечення здійснюється, коли інші особи можуть чи вчиняють дії, які утруднюють виконання рішення, а із даної заяви не вбачається порушення прав позивача іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно з ч.4 ст. 158 ЦПК України за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала, яка відповідно до ч.5 зазначеної статті може бути оскаржена.

Забезпечення позову це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально- правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження, реальне виконання позитивного рішення суду.

Отже, заходи забезпечення позову, за своєю правовою суттю є гарантією забезпечення інтересів позивача у майбутньому при реалізації судового рішення.

В поданій заяві про забезпечення позову містяться виключно припущення заявника про можливе невиконання відповідачем рішення суду у випадку ухвалення його на користь позивача. Сам факт перебування нерухомого майна у власності відповідача і твердження позивача про можливе відчуження майна ще не свідчать про неможливість або утруднення виконання рішення суду в майбутньому, чи неможливість ефективного поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду із даним позовом, і в силу наведених роз`яснень не є достатньою підставою для забезпечення позову у вищевказаний спосіб.

За таких обставин, суд уважає, що клопотання представника Ужгородської міської ради підлягає до часткового задоволення, та приходить до переконання, що заходи забезпечення позову в частині заборони ОСОБА_2 , іншим фізичним і юридичним особам на час розгляду та до набрання законної сили рішенням суду у справі здійснювати будь-які дії щодо поділу, об`єднання, зміни цільового призначення, передачі в оренду чи на іншому праві користування, відчуження тощо щодо земельної ділянки за кадастровим номером :51:001:0843 площею 0,8151 га., та Заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки за кадастровим номером :51:001:0843, площею 0,8151 га та будь-яких об`єктів нерухомого майна на ній, будуть достатніми для можливості виконання рішення суду, ефективного захисту та поновлення порушених прав та інтересів позивача в разі задоволення судом даного позову.

Всі інші заходи забезпечення позову вжиті відповідно до ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.07.2023 року у справі № 308/11505/23 слід скасувати.

Керуючись ст.ст. 158, 258-261,353-355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника Ужгородської міської ради про скасування заходів забезпечення позову, у цивільній справі за позовною заявою керівника Ужгородської окружної прокуратури в інтересах держави, до Ужгородської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення ради, скасування державної реєстрації права оренди та зобов`язання повернути ділянку за кадастровим номером :51:001:0843 задовольнити частково.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті згідно з ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 липня 2023 року у справі № 308/11505/23, а саме накладення арешту на земельну ділянку за кадастровим номером :51:001:0843 площею 0,8151 га. належну територіальній громаді міста Ужгорода в особі Ужгородської міської ради в частині:

- заборони ОСОБА_2 , іншим фізичним і юридичним особам на час розгляду та до набрання законної сили рішенням суду у справі здійснювати будь-які підготовчі чи будівельні роботи на земельній ділянці :51:001:0843 площею 0,8151 га.;

- заборони Державній інспекції архітектури та містобудування України та її територіальним структурним підрозділам, а також Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Ужгородської міської ради на час розгляду та до набрання законної сили рішенням суду у справі здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо проведення підготовчих робіт, будівництва об`єктів нерухомості і введення їх в експлуатацію на земельній ділянці за кадастровим номером :51:001:0843 площею 0,8151 га.;

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строкуподання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Після набрання ухвалою законної сили, відповідно до вимог ч.11ст.158 ЦПК України, примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно надіслати заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: О.А. Придачук