Номер провадження: 22-ц/813/7255/23
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11 липня 2023 року у складі судді Домусчі Л.В.,

встановив:

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28.11.2019 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 4000 дол. США та 3% річних в сумі 249,86 дол. США.

02.01.2020 Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист на виконання рішення суду.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18.05.2023 рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.11.2019 залишено без змін.

25.05.2023 ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви зазначила, що на виконання рішення суду від 28.11.2019 було видано 02.01.2020 виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4249,86 дол. США та судового збору у розмірі 1091,32 грн. зі строком пред`явлення до виконання до 02.01.2023. Приватним виконавцем Притуляк В.М. 27.01.2020 було відкрито виконавче провадження ВП №61077316. 18.05.2023 Одеським апеляційним судом у даній справі було ухвалено постанову, за якою рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.11.2019 набрало чинності 18.05.2023. Відповідачем було добровільно виконано частину рішення суду, а саме на користь позивача в рахунок погашення боргу за рішенням суду нею було сплачено 47607,00 грн. З огляду на те, що рішення суду набрало чинності 18.05.2023, тому по даній справі має бути видано новий виконавчий лист з урахуванням вже сплаченої суми боргу, а виконавчий лист, виданий Приморським районним судом м. Одеси 02.01.2020 має бути визнано таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.07.2023 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 .

Не погодившись з наведеною ухвалою, ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати, заяву задовольнити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що оскільки рішення суду було добровільно частково виконано то з огляду на те, що зазначене рішення набрало законної після його перегляду судом апеляційної інстанції, виданий виконавчий лист є таким, що не підлягає виконанню, а тому судом повинен бути виданий новий виконавчий лист з урахуванням добровільно сплаченої суми боргу.

23.11.2023 від позивача надійшли заперечення проти апеляційної скарги в яких останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін. Зазначив, що постановою державного виконавця від 09.10.2023 закінчено виконавче провадження, яке відкрите на підставі виконавчого листа, який відповідач просить визнати таким, що не підлягає виконанню.

Позивач в судове засідання 23.11.2023 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не заявив, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28.11.2019 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості у розмірі 4249,86 дол.США, яка складається з: заборгованості за договором позики 4000,00 доларів США; 3 % річних у розмірі 249,86 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 1091,32 грн. В задоволені іншої частини позовної заяви відмовлено.

02.01.2020 Приморським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист, який в подальшому було передано на примусове виконання.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М. від 27.01.2020 року було відкрито виконавче провадження ВП N 61077316 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості у розмірі 4 249,86 дол. США.

17.02.2020 представник ОСОБА_2 адвокат Бійц М.Е. надала апеляційну скаргу на рішення суду від 28.11.2019.

Відповідно до Автоматизованої системи виконавчого провадження, на час розгляду справи в апеляційній інстанції виконавче провадження N 61077316 було зупинено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18.05.2023 рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.11.2019 залишено без змін.

В подальшому виконавче провадження було відновлено.

З відповіді на заяву N 9234 від 26.05.2023, яка була надана боржнику та долучена до матеріалів заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, зазначено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця ВО Одеської області Притуляка В.М. перебуває виконавче провадження ВП N 61077316 з примусового виконання виконавчого листа N 522/16871/17, виданого 02.01.2020 Приморським районним судом м. Одеси щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості у розмірі 4 249,86 дол. США. В рамках ВП N 61077316 приватним виконавцем було стягнуто 84 607,00 грн. Сума боргу, яка залишилася до сплати за ВП N61077316, становить 91414,72 грн.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо (правовий висновок Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі N 824/67/20 (провадження N 61-10482ав21).

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

Словосполучення "або з інших причин" стосується словосполучення "якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням" та не надає розширеного тлумачення підстав, за наявності яких суд може визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Іншими причинами, наприклад, може бути скасування чи зміна рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, коли виконавчий лист ще не виконаний.

Отже, закон передбачає можливості визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення (матеріально правові обставини), наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність встановлення питань виконання судового рішення (процесуально-правові обставини).

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Крім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави якими заявник обґрунтовує свою заяву можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Встановлено, що на примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження за виконавчим листом N 522/16871/17, боржником за яким є ОСОБА_2 , борг за виконавчим листом боржник сплачує в рамках ВП N 61077316, на час звернення до суду з даною заявою, борг в повному обсязі не погашений.

Та обставина, що виконавчий лист було видано 02.01.2020 на три роки, та на час набрання законної сили рішення суду сума заборгованості суттєво відрізняється від суми, зазначеної в самому рішенні, не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Докази повинні відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності (ст. ст. 77-80 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.

Таким чином, заявником не надано суду доказів щодо відсутності у нього обов`язків щодо виконання рішення суду.

Згідно ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу, а судове рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 01.12.2023

Головуючий:

Судді: