ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3990/23 Справа № 206/3460/21 Суддя у 1-й інстанції - Кушнірчук Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої - Городничої В.С.,

суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 15 листопада 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок нещасного випадку на виробництві, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є матір`ю ОСОБА_2 , який із 01 січня 2016 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , та здійснював догляд та утримання позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 трагічно загинув при виконанні своїх трудових обов`язків, у зв`язку з чим було призначено спеціальне розслідування нещасного випадку на виробництві, що стався на КП «Теплоенерго» ДМР.

Внаслідок проведеного спеціального розслідування нещасного випадку складено акт за формою Н-5 від 05 квітня 2018 року, за яким комісія зі спеціального розслідування нещасного випадку дійшла висновку, що нещасний випадок з оператором котельні ОСОБА_2 не визнано таким, що пов`язаний з виробництвом, акт за формою Н-1 не складався.

Не погоджуючись із цим висновком, представник позивача подав скаргу до ГУ Держпраці у Дніпропетровській області, де просив провести повторне (додаткове) спеціальне розслідування нещасного випадку.

Відповідно до акта за формою Н-5, затвердженого 04 лютого 2019 року, про проведення повторного (додаткового) спеціального розслідування нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_2 о 23 год 00 хв, нещасний випадок на виробництві, під час якого загинув ОСОБА_2 , стався внаслідок порушення інструкції з охорони праці.

Позивач вважала, що КП «Теплоенерго» ДМР є особою, що несе відповідальність з відшкодування моральної шкоди матері померлого, оскільки у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 внаслідок нещасного випадку при виконанні трудових обов`язків, вона, як мати померлого, відчуває моральні страждання, змінився ритм її життя, зі смертю сина вона перенесла та переносить психоемоційний стрес і усвідомлення безповоротності втрати завдає їй душевного болю, у зв`язку з чим просила суд стягнути з КП «Теплоенерго» ДМР на свою користь моральну шкоду в розмірі 500 000,00 грн, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 15 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено. Судові витрати з розгляду справи віднесено за рахунок держави.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 квітня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Постановою Верховного Суду від 18 січня 2023 року частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 квітня 2022 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, заслухавши доповідь судді-доповідача та пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів при новому розгляді, враховуючи рекомендації Верховного Суду, викладені у постанові від 18 січня 2023 року, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду - скасувати з ухваленням нового рішення по суті даного спору, з огляду на таке.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, повторно виданим Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрацій актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 03 листопада 2017 року серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 30 жовтня 2017 року складено відповідний актовий запис №1987 та Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 .

Актом проведення повторного (додаткового) спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-5, що стався ІНФОРМАЦІЯ_2 о 23 год 00 хв на КП «Теплоенерго» ДМР, від 28 січня 2019 року, затвердженим т.в.о. начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Катченко В.Є. від 04 лютого 2019 року, скасовано акт за формою Н-5, затверджений 05 квітня 2018 року, складений за результатами попереднього розслідування.

Згідно з актом комісія провела з 11 червня 2018 року по 28 січня 2019 року повторне (додаткове) спеціальне розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком, що стався у приміщенні котельні за адресою: вул. кн. Володимира Великого, 36 . При проведенні спеціального розслідування враховано, зокрема, висновок КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» від 12 грудня 2017 року №2986, за яким смерть ОСОБА_2 настала від хронічної ішемічної хвороби серця, яка протікала з явищами стенозуючого коронаросклерозу, дрібно- та великовогнищевого кардіосклерозу, гіпертрофії міокарду і ускладнилась гострою недостатністю кровообігу. Встановлені причини настання нещасного випадку, зокрема основна - організаційна причина, а саме порушення трудової та виробничої дисципліни, невиконання вимог інструкції з охорони праці: первинний розпал котла після тривалої зупинки або розпал згідно з температурним графіком повинен був проводитися тільки при наявності розпорядження, записаного в змінному журналі особою, відповідальною за справний стан і безпечну експлуатацію котлів, або особою, що її замінює; заборонено пуск в роботу котлів із несправними арматурою, живильними приладами, автоматикою безпеки та засобами протиаварійного захисту і сигналізації; невиконання посадових обов`язків, а саме: здійснення контролю за виконанням працівниками технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, обладнання та іншими засобами виробництва, використання засобів колективного та індивідуального захисту, виконання робіт відповідно з вимогами охорони праці. Супутньою причиною визначено психофізіологічну причину - незадовільний стан здоров`я, технічна причина - відсутня. Комісією вирішено, що нещасний випадок із оператором котельні ОСОБА_2 є таким, що пов`язаний з виробництвом. Встановлено осіб, чиї дії або бездіяльність призвели до настання нещасного випадку, якими є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Комісією під час проведення повторного (додаткового) спеціального розслідування нещасного випадку також встановлено, що згідно з відповіддю КЗ «Дніпровське клінічне об`єднання швидкої медичної допомоги» ДМР під час проходження ОСОБА_2 первинного медичного огляду за направленням центру зайнятості у нього встановлено ДЗ: Гіпертонічна хвороба ІІ ступеня, міопія обох очей слабкого ступеня. Висновок: придатний до роботи за професією оператор котельні за умови відсутності нічних та добових змін. Повторний висновок наданий 05 жовтня 2017 року: приданий до роботи за професією оператора котельні за умови відсутності нічних та добових змін. Під час прийому на роботу ОСОБА_2 мав на руках карту працівника, видану за результатами медичного огляду, в якій зазначено діагноз, висновок про професійну придатність працювати за професією, і не повідомив про заборону робіт у нічні та добові зміни. ОСОБА_2 при прийомі на роботу написав заяву про роботу за сумісництвом, згідно з якою він міг працювати у час, вільний від основного робочого часу.

В акті також міститься посилання на висновок КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судових медичних експертиз» ДОР» від 12 грудня 2017 року №2986, згідно з яким при судово-токсилогічному дослідженні крові з трупа ОСОБА_2 виявлений карбоксигемоглобін у кількості 23 %, що вказує на перебування померлого у середовищі з підвищеною концентрацією у повітрі оксиду вуглецю. Спровокувати загострення ішемічної хвороби серця з розвитком гострої недостатності кровообігу можуть численні зовнішні й фізичні та психоемоційні фактори, у тому числі перебування у середовищі з підвищеною концентрацією у повітрі оксиду вуглецю, але переконливих наукових даних щодо впливу 23 % карбоксигемоглобіну в крові на настання смерті внаслідок ішемічної хвороби серця немає, і в цілому визначити фактор (фактори), який у даному конкретному випадку міг спровокувати загострення ішемічної хвороби серця у померлого із настанням смерті, не надається можливим через відсутність судово-медичних даних.

Наведене в акті проведення повторного (додаткового) спеціального розслідування нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_2 о 23 год 00 хв на КП «Теплоенерго» ДМР, від 28 січня 2019 року, затвердженого т.в.о. начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Катченко В. Є. від 04 лютого 2019 року, узгоджується з відомостями, викладеними в акті №1 за формою Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, стосовно ОСОБА_2 від 28 січня 2019 року, затвердженого т.в.о. начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Катченко В.Є. від 04 лютого 2019 року. У пункті 7 акта визначено причини нещасного випадку: технічна причина - відсутня, основна - невиконання вимог інструкції з охорони праці, супутня - психофізіологічна, незадовільні фізичні дані або стан здоров`я.

Відповідно до довідки КП «Теплоенерго» ДМР від 28 лютого 2019 року №8 ОСОБА_2 працював оператором котельні 2-го розряду (на час опалювального періоду 2017-2018 років) із 21 жовтня 2017 року до ІНФОРМАЦІЯ_2, звільнений у зв`язку зі смертю.

Первинною профспілковою організацією КП «Теплоенерго» ДМР за зверненням ОСОБА_1 неодноразово надавалась матеріальна допомога позивачу.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції погодився із позицією відповідача з приводу того, що в діях КП «Теплоенерго» ДМР відсутня ознака протиправності, а отже, немає причинно-наслідкового зв`язку між жодними діями чи бездіяльністю КП «Теплоенерго» ДМР та настанням смерті ОСОБА_2 .

Також суд першої інстанції, відмовляючи у позові, взяв до уваги:

- відповідь КЗ «Дніпровське клінічне об`єднання швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради (на яку є посилання в акті проведення повторного (додаткового) спеціального розслідування нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_2 о 23 год 00 хв) про те, що під час проходження ОСОБА_2 первинного медичного огляду за направленням центру зайнятості у нього встановлено діагноз: гіпертонічна хвороба ІІ ступеня, міопія обох очей слабкого ступеня, висновок: придатний до роботи за професією «оператор котельні» за умови відсутності нічних та добових змін. Повторний висновок наданий 05 жовтня 2017 року: придатний до роботи за професією «оператор котельні» за умови відсутності нічних та добових змін. Під час прийому на роботу ОСОБА_2 не повідомив про заборону робіт у нічні та добові зміни;

- висновком КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» від 12 грудня 2017 року №2986, який враховано комісією під час проведення розслідування нещасного випадку, не підтверджується той факт, що ОСОБА_2 помер саме у зв`язку з тривалим перебуванням у середовищі з підвищеною концентрацією у повітрі оксиду вуглецю, оскільки визначити фактор (фактори), який у цьому конкретному випадку міг спровокувати загострення ішемічної хвороби серця у померлого з настанням смерті, не надається можливим;

- ОСОБА_2 є особою, чиї дії призвели до настання нещасного випадку, що узгоджується з причинами нещасного випадку, вказаними у пункті 7 акта №1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом;

- первинною профспілковою організацією КП «Теплоенерго» ДМР за зверненням ОСОБА_1 позивачу неодноразово надавалась матеріальна допомога ОСОБА_1 та її представник вказану обставину не заперечували.

Втім, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Згідно з частинами першою - третьою статті 153 КЗпП України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

У статті 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про охорону праці» охорона праці - це система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Дія Закону України «Про охорону праці» поширюється на всіх юридичних та фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та на всіх працюючих (стаття 2 Закону України «Про охорону праці»).

Згідно з частинами першою та третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника або уповноважений ним орган (частина перша статті 160 КЗпП України).

Таким чином, контроль за безпечною експлуатацією оператором котельні 2-го розряду ОСОБА_2 котла та використання ним котельні під час опалювального сезону покладається на підприємство - КП «Теплоенерго» ДМР.

В актах за формою Н-5 та формою Н-1 від 28 січня 2019 року причинами настання нещасного випадку, внаслідок якого помер син позивача, вказані: організаційна причина як основна (невиконання вимог інструкцій з охорони праці) та психофізіологічна причина як супутня (незадовільний стан здоров`я), технічна причина - відсутня.

Основним видом діяльності КП «Теплоенерго» ДМР є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, про що вказано в акті проведення повторного (додаткового) спеціального розслідування нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_2 о 23 год 00 хв.

Відповідно до статті 171 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці» (частина друга статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі статтею 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

На момент проведення розслідування нещасного випадку, який стався із ОСОБА_2 , був чинним Порядок проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків професійних захворювань і аварій на виробництві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232 (далі - Порядок №1232).

Розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання і гострого професійного та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення, а також настання смерті працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків (пункт 7 Порядку №1232).

Спеціальному розслідуванню підлягають нещасні випадки із смертельними наслідками (пункт 36 Порядку №1232).

Відповідно до пункту 38 Порядку №1232 спеціальне розслідування нещасного випадку (крім випадків, передбачених пунктом 39 цього Порядку) проводиться комісією із спеціального розслідування нещасного випадку, утвореною територіальним органом Держпраці за місцезнаходженням підприємства або за місцем настання нещасного випадку, у разі, коли нещасний випадок стався з фізичною особою-підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно, або внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (події) за погодженням з органами, представники яких входять до її складу.

Пунктом 15 Порядку №1232 передбачено, що обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є, в тому числі і виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні.

У пункті 47 Порядку №1232 зазначено, що за результатами спеціального розслідування складаються акти за формою Н-5 і Н-1 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом), картка за формою П-5 (у разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння) стосовно кожного потерпілого, а також оформляються інші матеріали спеціального розслідування, зазначені у пунктах 50 і 51 цього Порядку.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм права, акт за формою Н-1 складається, якщо в ході розслідування нещасного випадку комісією (спеціальною комісією) встановлено, що такий нещасний випадок пов`язаний з виробництвом.

Отже, доказом вини власника може бути акт про нещасний випадок на виробництві.

У справі, яка переглядається, комісією з розслідування нещасного випадку складено акт проведення повторного (додаткового) спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1, які затверджені т.в.о. начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Катченко В. Є. 04 лютого 2019 року.

Згідно з висновком комісії, викладеним у акті проведення повторного (додаткового) спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-5, нещасний випадок із оператором котельні ОСОБА_2 із смертельним наслідком, що стався в приміщенні котельні ІНФОРМАЦІЯ_2 о 23 год 00 хв, є таким, що пов`язаний із виробництвом.

Відповідно до актів за формою Н-5 та формою Н-1 від 28 січня 2019 року нещасний випадок, пов`язаний із виробництвом, має організаційну (основна) та психофізіологічну (супутня) причини, ОСОБА_2 як оператора котельні, який порушив вимоги інструкції з охорони праці, ОСОБА_3 як оператора котельні, який порушив вимоги інструкції з охорони праці, та ОСОБА_4 як майстра, яка порушила вимоги посадової інструкції, визнано особами, дії або бездіяльність яких призвели до настання нещасного випадку.

Зазначені акти сторонами оспорені не були.

Наявність акта про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1 свідчить про те, що особою, яка допустила порушення, в тому числі і обов`язку з контролю за додержанням працівником вимог нормативних актів про охорону праці, є роботодавець.

Схожого висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду в постанові від 01 березня 2021 року у справі №180/1735/16-ц (провадження №61-18013сво18).

У свою чергу у частині першій статті 2371 КЗпП України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Отже, КП «Теплоенерго» ДМР як роботодавець ОСОБА_2 несе відповідальність із відшкодування моральної шкоди перед своїм працівником, з яким стався нещасний випадок під час виконання ним своїх трудових обов`язків, а протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилалася, зокрема, на те, що оскільки її син загинув під час виконання трудових обов`язків та у зв`язку з експлуатацією джерела підвищеної небезпеки на підприємстві відповідача, а отже з останнього не знімається обов`язок виконувати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обов`язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці й нести відповідальність у встановленому законом порядку за їх невиконання, тому твердження районного суду, що КП «Теплоенерго» ДМР не вчиняв будь-яких протиправних дій, які б знаходились у причинному зв`язку для відшкодування моральної шкоди скаржнику, є безпідставними.

Так, згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частин першої - третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частина друга статті 1168 ЦК України визначає, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Отже, оскільки ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах із КП «Теплоенерго» ДМР, нещасний випадок, який стався із сином позивача під час виконання ним трудових обов`язків та внаслідок якого він помер, пов`язаний з виробництвом, тому наявні правові підстави для покладення на КП «Теплоенерго» ДМР обов`язку з відшкодування позивачу, як матері загиблого внаслідок нещасного випадку на виробництві працівника відповідача, завданої моральної шкоди із підстав, визначених статтею 1168 ЦК України, що суд першої інстанції неправильно не врахував.

Винні дії загиблого ОСОБА_2 не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову його матері про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи від нещасного випадку, що стався на виробництві, оскільки такі дії загиблого підлягають врахуванню при визначенні розміру моральної шкоди.

Окрім цього, комісією з розслідування нещасного випадку встановлено, що разом із ОСОБА_2 винними у настанні нещасного випадку, що стався на виробництві, є також дві інші особи - оператор котельні ОСОБА_3 та майстер ОСОБА_4 .

Таким чином, визначаючи розмір моральної шкоди, колегія суддів враховує факт наявності вини потерпілого від нещасного випадку, характер та обсяг страждань позивача з урахуванням їх тривалості й тяжкості, незворотності втрати, пов`язаних зі смертю її сина, що сталася внаслідок нещасного випадку на виробництві, виходячи із засад розумності, пропорційності та справедливості, вважає за необхідне стягнути з КП «Теплоенерго» ДМР на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок нещасного випадку на виробництві, у розмірі 400 000 грн 00 коп. При цьому, у задоволенні решти позовних вимог, враховуючи баланс інтересів сторін, слід відмовити.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що моральна шкода має бути стягнута з відповідача на користь позивача з утриманням податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, з огляду на наступне.

Відповідно до Закону України №466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», внесено зміни до п.п.164.2.14 ст.164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року).

До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених вищевказаним Законом, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України).

Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Тобто, оскільки з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 400 000 грн, що значно перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, як це передбачено законом, а тому в даному випадку підлягає стягненню моральна шкода з утриманням податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Таким чином, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не встановив у повному обсязі фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданим доказам у їх сукупності, не навів обґрунтованих мотивів покладених в основу рішення, в результаті чого дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні даного позову в повному обсязі.

Зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, при цьому, оскільки на вищевикладене суд першої інстанції належної уваги не звернув, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню, на підставі ст.376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення даного позову.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 15 листопада 2021 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок нещасного випадку на виробництві - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради (49081, м.Дніпро, просп.Слобожанський, буд.29, оф.504, Код ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок нещасного випадку на виробництві, у розмірі 400 000 (чотириста тисяч) грн 00 коп. з утриманням податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова