Справа № 296/4653/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2023 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.,

представника позивача - адвоката Лисицького В.В. та представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Рекши О.І.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 17860,01 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували у шлюбі, який за рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 21.10.2022 року розірвано. Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 15.11.2022 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки від усіх його видів доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Також зазначає, що після введення в Україні воєнного стану вона з донькою періодично їздить до сусідньої Польщі, де більш безпечні умови для проживання і кращі умови для лікування доньки.

01.02.2023 року дитині була надана стоматологічна допомога в Університетській стоматологічній клініці в Кракові (Польща) та загальна вартість наданої доньці стоматологічної допомоги становить 4018 польських злотих, що станом на 08 травня 2023 року становить 35702,02 грн., половину з яких в розмірі 17860,01 грн. зобов`язаний компенсувати відповідач, як батько дитини.

Ухвалою від 01.06.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

31.08.2032 року від представника відповідача адвоката Рекши О.І. надійшов відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 з тих підстав, що в розумінні ст.185 СК України витрати на лікування дитини не відносяться до додаткових витрат, оскільки вони не викликані особливими обставинами, а охоплюються розміром аліментів, що стягуються з батька на утримання дитини на користь матері. Вказує, що згідно рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 15.11.2022 року відповідач із 07.09.2022 року сплачує на користь позивача аліменти на утримання їх спільної дитини в розмірі 1/4 частини його видів заробітку (доходу). На даний час відповідач працює на посаді водія автотранспортних засобів (автобуса) у КП "ЖТТУ", де його середня заробітна плата за період лютий-липень 2023 року склала 8944,70 грн. Відтак, ураховуючи факт систематичної сплати відповідачем аліментів на користь позивача на утримання дитини, розмір доходу (заробітку), що його отримує відповідач, беручи до уваги релевантні правові позиції Верховного суду з даних правовідносин, відповідач вважає заявлені позивачем вимоги безпідставними та просить відмовити у їх задоволенні (а.с.44-46).

11.10.2023 року від позивача ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив в якій зазначає, що дитина перенесла дороговартісну операцію на ротовій порожнині і потребує довгої та коштовної реабілітації, а відповідач і його представник однобічно трактують зміст статті 185 СК України. Також зазначила, що батько дитини немає жодних додаткових витрат на утримання дитини, немає переплат по аліментах, давно не спілкується з дитиною, не дарує їй нічого на дні народження. Донька зараз відвідує підготовчу групу до школи, а батько нічого з приладдя і підручників їй не купив. Відповідач є працездатним, отримує пристойну, підвищену зарплату як водій, має господарство в селі і в змозі відшкодувати додаткові витрати на утримання дитини. Звернула увагу, що доходів в Україні вона немає, перебуває в скрутному матеріальному становищі, а аліментів недостатньо для лікування і оздоровлення дитини (а.с.77).

В судовому засіданні представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Представник позивача ОСОБА_1 вказала, що дитина потребувала лікування зубів та позивач звернулася до лікарні в Польщі. Чому не лікували зуби дитині в Україні їй не відомо. Представник ОСОБА_5 вказав, що позивач не мала доходу у Україні.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо заявлених позовних вимог та просив в їх задоволенні відмовити.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.7).

21.10.2022 року рішенням Корольовського районного суду м. Житомира у справі №296/3971/22 розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.2-4).

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 15.11.2022 року у справі №296/5715/22 ухвалено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх його видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 07 вересня 2022 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5-6).

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН "Про права дитини" 1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991 держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини першої статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що відповідно до ст.185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ними аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах ВС.

Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові від 26.08.2020 року у справі № 336/1488/19, провадження № 61-19103св19, особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Отже, з аналізу судової практики, яка склалась, до додаткових витрат відносять:

а) навчання у спеціалізованому закладі освіти, технікумі, коледжі, при умові погодження з батьком/матір`ю навчального закладу та доведеності існування особливих обставин, які зумовлені необхідністю платного навчання дитини у цьому закладі адже дитині гарантовано державою безоплатне навчання у загальноосвітній школі,

б) розвиток здібностей дитини, а саме витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини, придбання спортінвентарю, музичного інструменту, витрати на участь у змаганнях та конкурсах, витрати на вивчення іноземних мов, підтверджені відповідними нагородами, які одержували діти або характеристиками,

в) оздоровлення (санаторно-курортне або відпочинок біля моря або на гірському курорті при умові доведеності, що для покращення стану здоров`я дитини вона потребувала відпочинок та оздоровлення саме там),

г) лікування (систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами).

Батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на свою дитину, лише при обов`язковій умові, якщо це обумовлено розвитком її здібностей, хворобою тощо. Цей перелік не є вичерпним - сюди входять усі потреби дитини, які не покриваються аліментами на її утримання.

Якщо розмір аліментів, які сплачує боржник, не покриває половини витрат на оплату матеріальних потреб дитини, то слід звертатися до суду із заявою про збільшення розміру аліментів, а не про стягнення додаткових витрат на дитину.

Для задоволення даної категорії спорів особливо важливим є те, щоб сторона надала беззаперечні докази на підтвердження додаткових витрат.

В разі лікування, протезування, санаторно-курортного лікування розмір додаткових витрат з огляду на судову практику, може обґрунтовуватися медичними документами, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини: виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, консультативні висновки тощо.

На підтвердження понесених витрат на лікування дитини - долучаються до позовної заяви акти про надані медичні послуги, рахунки, квитанції та чеки про оплату наданих послуг та придбаних ліків згідно з рекомендаціями лікарів. Квитанції та фіскальні чеки про оплату медичних послуг, придбання ліків долучаються до матеріалів справи в оригіналі.

Тільки зберігаючи, фіксуючи та надаючи зазначені документи в суді, можна реалізувати своє право на компенсацію додатково понесених витрат, викликаних певними обставинами в житті дитини.

Додаткові витрати на дитину стягуються разово або періодично. Як разовий платіж стягуються понесені витрати на лікування та розвиток здібностей дитини.

На підтвердження заявлених вимог щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 17860,01 грн. позивачем в якості доказів надано рахунок-фактуру №000001/02/23/АN від 01.02.2023 у відповідності до якого продавцем вказано Університетську стоматологічну клініку в Кракові, а одержувачем є ОСОБА_6 . Вартість послуг склала 4018,00 польських злотих (а.с.9).

Однак, суд вважає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження понесених нею додаткових витрат на дитину, виходячи з того, що в вищезазначеному рахунку-фактурі тільки зазначено найменування та вартість робіт, однак не зазначено прізвище та ім`я дитини, з яким саме діагнозом звернулась дитина до лікаря та якою дитина страждає хворобою, в зв`язку з чим їй було призначене відповідне лікування у стоматолога.

До того ж, позивачем не наведено мотивів вибору медичного закладу в Кракові, погодження такого вибору з батьком дитини або узгодження питання щодо обстеження та лікування доньки на платній основі саме в обраному позивачем медичному закладі.

Суд вважає не доведеною необхідність проведення платного лікування в Республіці Польща, з урахуванням того, що представником позивача в судовому засіданні були надані пояснення, з яких вбачається, що про необхідність лікування зубів було відомо ще під час перебування дитини в Україні.

Крім того, є загальновідомою обставиною, що Республіка Польща забезпечує громадян України, які перебувають на її території у зв`язку із збройною агресією рф проти України, безкоштовним медичним лікуванням, в тому числі в стоматолога.

Суд зазначає, що виховання дітей передбачає спільне забезпечення батьками їх інтересів та розвитку, одночасно батьки між собою повинні обумовлювати та узгоджувати не обов`язкові та відворотні витрати, а також обговорювати та погоджувати додаткові витрати, які не викликані особливими обставинами і можуть в майбутньому призвести до виникнення спору. В іншому випадку такий тягар витрат може залишитися понесеним за тим з батьків, хто самостійно прийняв таке рішення і не довів, що ці витрати викликані особливими обставинами та можуть бути відшкодовані згідно із законом іншим з батьків.

В даному випадку позивачем не доведено, що відвідування лікаря стоматолога було зумовлено саме виникненням особливих обставин у дитини, а не відносилось до повсякденних побутових потреб дитини, зумовлених профілактичними заходами з лікування зубів. Тому, надані позивачем докази в розумінні сімейного законодавства України не є належними та допустимими, а відтак, в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину слід відмовити.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази, надані суду мають бути належними, допустимими, достовірними і достатніми (статті 77-80 ЦПК України).

Керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , серія та номер паспорта: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , серія та номер паспорта: НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4

Головуючий суддя О. Й. Адамович

Дата складання повного тексту рішення: 22.11.2023.