Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2023 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Ахтієвій Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Магдалинівської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, суд

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Магдалинівської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Позивач посилається на те, що в березні 2008 року вона переїхала і поселилася з сім`єю в домоволодінні по АДРЕСА_1 .

Позивач вказує, що поряд з її будинком в с. Мар`ївка знаходився пустуючий будинок по АДРЕСА_2 . Будинок нікому не належав, інформація про попереднього власника відсутня, право власності за будь-якою особою не значилося. Правовстановлюючі документи про право приватної власності на вказане домоволодіння у позивача немає, тобто воно знаходилося у власності інших осіб, а отже є чужим нерухомим майном. Позивач зазначає, що для забезпечення сім`ї власними овочами з березня 2008 року зайняла даний будинок з присадибною ділянкою, і з того часу користується будинком, вирощує на присадибній ділянці городину.

Позивач також наголошує, що з 2008 року з нею почали проживати онуки, батьки яких були позбавленні батьківських прав, а позивач є їх опікуном. Зайняте нею домоволодіння використовується для належного забезпечення онуків.

Позивач стверджує, що з березня 2008 року безперервно володіє вказаним нерухомим майном, користується присадибною ділянкою.

Позивач наголошує, що з моменту зайняття будинку сплинуло більше 10 років, вона продовжує добросовісно, безперервно і відкрито володіти нерухомим майном житловим будинком з господарськими спорудами в АДРЕСА_1 , і вважає, що виникло право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за набувальною давністю у порядку ст. 344 Цивільного кодексу України.

Тому прохає визнати за нею право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 .

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, і прохав їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до суду надано заяву про розгляд справи без участі представника.

Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно інформаційної довідки КП «Новомосковське МБТІ» право власності на нерухоме майно в АДРЕСА_1 , не зареєстровано (а. с. 32).

Згідно довідки Магдалинівської селищної ради ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 з березня 2008 року (а. с. 7).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначили, що є мешканцями с. Мар`ївка. З весни 2008 року ОСОБА_1 переїхала в с. Мар`ївка з сім`єю, поселилася по АДРЕСА_1 . Поряд пустував будинок по АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 зайняла будинок і присадибну ділянку. Весь час користується будинком і присадибною ділянкою, ремонтує будинок.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Виходячи зі змісту вказаної статті, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність, відсутність інших осіб, які претендують на це майно, відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Як зазначено в п. п. 9, 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності на інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Суд встановив, що позивач, зокрема з 2008 року постійно проживає у вказаному будинку, що також не заперечується відповідачем.

Таким чином, суд встановив, що позивач більше ніж 10 років, а точніше, з 2008 року по теперішній час відкрито, добросовісно та безперервно володіє вказаним будинком; даний будинок не знаходиться у власності іншої особи, позивач є добросовісним набувачем, тому позовні вимоги щодо визнання права власності на будинок за позивачем за набувальною давністю підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок загальною площею 38,2 м 2 , житловою 25,8 м 2 з господарськими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається: А-1 - будинок, а - прибудова, Б, Г - сарай, В - навіс, Д - вбиральня, № 1-3 споруди.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Т.А.Ковальчук