РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2023 року

м. Рівне

Справа № 569/21702/20

Провадження № 22-ц/4815/539/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Ковальчук Н.М.,

Хилевича С.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 , на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 лютого 2023 року, ухвалене у складі судді Ковальова І.М., дата складання повного тексту рішення не вказана, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої залиттям квартири,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої залиттям квартири. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Відповідачу по справі ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 . Квартири сторін по справі знаходяться в одному житловому будинку, квартира позивача АДРЕСА_3 розміщена під квартирою відповідача АДРЕСА_2 .

18 грудня 2019 року відбулось затоплення квартири позивача АДРЕСА_3 з квартири відповідача АДРЕСА_4 , про що комісією у складі заступника голови правління ЖБК «Електрон» Степанюк Л.М., члена правління ОСОБА_3 , сусідки з кв.103 ОСОБА_4 , було складено акт №1 «Про наслідки залиття житлової квартири за адресою АДРЕСА_5 . Вказаним актом було зафіксовано, що було залито ванну кімнату, туалет та дитячу кімнату. Причиною залиття став власник кв. АДРЕСА_4 ОСОБА_2 , який мешкає на дев`ятому поверсі по тому ж стояку. У квартирі АДРЕСА_4 був зірваний вентиль пральної машинки, який призвів до залиття кв. АДРЕСА_3 .

20 жовтня 2020 року відбулось повторне затоплення квартири позивача АДРЕСА_3 з квартири відповідача АДРЕСА_4 . На цей раз причиною затоплення стала пральна машина. Комісією у складі заступника голови правління ЖБК «Електрон» Степанюк Л.М., члена правління ОСОБА_3 , сусідки з кв.103 ОСОБА_4 , було складено акт №2 «Про наслідки залиття житлової квартири за адресою АДРЕСА_5 ». Вказаним актом було зафіксовано, що було залито ванну кімнату, туалет та коридор.

22 серпня 2019 року між позивачем ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «УНІКА» було укладено Договір обов`язкового страхування нерухомого майна, що є предметом іпотеки, №DNH0GI-3824, відповідно до якого застраховано житлову квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_6 .

Звітом про незалежну оцінку вартості майнового збитку, завданого власнику майна, яке зазнало пошкоджень і знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 від 20.01.2020 за вих. №17/0120 виконаного ТОВ «АЙ ЕКСПЕРТ» (сертифікат №750/18 від 24.09.2018) за замовленням ПрАТ «УНІКА» (на підставі договору про надання оціночних послуг, страховик майна ОСОБА_1 ) встановлено, що вартість майнового збитку, завданого власнику майна, що заходиться за адресою АДРЕСА_5 становить на дату оцінки 12396 грн (з врахуванням ПДВ 20%).

Оскільки, згідно вищевказаного звіту вартість майнового збитку становить 12396 грн, що не перевищує розмір безумовної франшизи 17300 грн, листом від 15 січня 2020 року позивачу було повідомлено ПрАТ «СК «УНІКА», що договірні підстави для здійснення виплати страхового відшкодування по даному випадку відсутні.

Звітом про незалежну оцінку вартості майнового збитку, завданого власнику майна, яке зазнало пошкоджень і знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 від 06.12.2020 за вих. №03/1220 виконаного ТОВ «АЙ ЕКСПЕРТ» (сертифікат №750/18 від 24.09.2018) за замовленням ПрАТ «УНІКА» (на підставі договору про надання оціночних послуг, страховик майна ОСОБА_1 ) встановлено, що вартість майнового збитку, завданого власнику майна, що заходиться за адресою АДРЕСА_5 становить на дату оцінки 6272 грн (з врахуванням ПДВ 20%).

Загальний розмір майнової шкоди, завданий позивачу внаслідок затоплення квартири становить 18668 гривень.

Відшкодовувати завдані збитки в позасудовому порядку ОСОБА_2 відмовлявся.

Крім того, позивач вказав, що внаслідок систематичних затоплень квартири, йому завдано моральну шкоду.

Просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 шкоду завдану внаслідок залиття квартири в сумі 28 668 гривень, з них 18 668 гривень матеріальної шкоди та 10 000 гривень моральної шкоди.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 лютого 2023 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , майнову шкоду завдану затопленням квартири в розмірі 18668 гривень, заподіяну моральну шкоду в розмірі 5000 гривень та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 840,80 гривень.

Судове рішення мотивоване тим, що обставини справи у їх сукупності, свідчать, що залиття відбулося з вини відповідача, який будучи власником квартири АДРЕСА_2 не забезпечив справність обладнання водопостачання у квартирі, яка належить йому на праві власності. Суд першої інстанції не взяв до уваги висновок експерта судової будівельно-технічної експертизи від 04 жовтня 2021 року № 103/21, оскільки проведення огляду об`єктів дослідження відбувалося через значний проміжок часу від дат залиття. Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди, суд керувався тим, що розмір шкоди, який ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 є завищеним, не підтвердженим належними та допустимими доказами, є неспівмірним з розміром заподіяної майнової шкоди.

З апеляційною скаргою на вказане рішення суду першої інстанції звернувся ОСОБА_2 .. Вважає, що Акт №1 та Акт №2 про наслідки залиття житлової квартири не можуть вважатися належними та допустимими доказами, які підтверджують причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями відповідача та завданою позивачу шкодою. Крім того, не погоджується з встановленим судом, розміром матеріальної шкоди, вказує, що судом не взято до уваги висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 04 жовтня 2021 року №103/21, яким визначено, що розмір матеріальної шкоди завданої залиттям становить 9 896 гривень. Заперечує завдання моральної шкоди ОСОБА_1 .. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову, вирішити питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для настання деліктної відповідальності за статтями 1166, 1167 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Такі ж правові висновки підтримуються на даний час Верховним Судом, зокрема в постанові від 25 лютого 2019 року в справі № 466/4051/15-ц.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 77 - 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 .

Фактично квартири сторін по справі знаходяться в одному житловому будинку, квартира позивача АДРЕСА_3 знаходиться під квартирою відповідача АДРЕСА_2 .

Згідно акту №1 від 18 грудня 2019 року про наслідки залиття житлової квартири за адресою АДРЕСА_5 , складеного комісією, у складі заступника голови правління ЖБК «Електрон» Степанюк Л.М., члена правління ОСОБА_3 , сусідки з квартири АДРЕСА_7 ОСОБА_4 , встановлено, що 18 грудня 2019 року була обстежена квартира АДРЕСА_3 , власник ОСОБА_1 , на предмет залиття. Вказана квартира розташована на восьмому поверсі дев`ятиповерхового будинку, 1979 р. побудови, складається з трьох кімнат. На день обстеження комісія встановила, що залита ванна кімната, туалет та дитяча кімната. Причиною залиття кв. АДРЕСА_3 став власник кв. АДРЕСА_4 , який мешкає на дев`ятому поверсі по тому ж стояку ОСОБА_5 . На даний час квартира здається в оренду. У квартирі АДРЕСА_4 був зірваний вентиль пральної машинки, який призвів до залиття квартири АДРЕСА_3 . Акт № 1 від 18.12.2019 року був складений за зовнішнім оглядом. Для підтвердження даного акту було запрошено потерпілого ОСОБА_1 (а.с.13).

Згідно акту №2 від 21 жовтня 2020 року про наслідки залиття житлової квартири за адресою АДРЕСА_5 , складеного комісією, у складі заступника голови правління ЖБК «Електрон» Степанюк Л.М., члена правління ОСОБА_3 , сусідки з квартири АДРЕСА_7 ОСОБА_4 , встановлено, що 21 жовтня 2020 року була обстежена квартира АДРЕСА_3 , власник ОСОБА_1 , на предмет залиття. Вказана квартира розташована на восьмому поверсі дев`ятиповерхового будинку, 1979 р. побудови, складається з трьох кімнат. На день обстеження комісія встановила, що залита ванна кімната, туалет та коридор. Причиною залиття кв. АДРЕСА_3 став власник кв. АДРЕСА_4 , який мешкає на дев`ятому поверсі по тому ж стояку - ОСОБА_5 . На даний час квартира здається в оренду. У квартирі АДРЕСА_4 причиною затоплення стала пральна машина, яка призвела до залиття кв. АДРЕСА_3 . Акт № 2 від 21.10.2020 року був складений за зовнішнім оглядом. Для підтвердження даного акту було запрошено потерпілого ОСОБА_1 (а.с.14).

Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» встановлено форму акту, який складається у разі залиття квартири (додаток № 4 до Правил).

Згідно з вказаними Правилами акт складається комісією за участю представників організації, яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та організації, яка обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника будинку або будинкового комітету і затверджується начальником організації, яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Присутність зацікавлених осіб як від потерпілої, так і від винної сторін є обов`язковою.

В акті повинно бути відображено: дата його складання; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника квартири, що зазнала шкоди; прізвище, ім`я, по батькові власника квартири, з вини якого сталося залиття; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода, обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії.

Відмова від підпису складеного акту присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність і у такому випадку в акті має бути зазначено, що такі особи (прізвище ім`я по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин.

Зазначені правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 201/658/16-ц (провадження № 61-40389св18).

В зв`язку із вищевикладеним суд звертає увагу, що акти про залиття складені у відсутності відповідача і не містять вказівок на те, чи було ознайомлено із вказаним документом власника квартири АДРЕСА_4 .

Також акти про залиття не містять відомостей щодо обстеження квартири АДРЕСА_4 , із якої могло відбутися залиття, а отже із його змісту не можна дійти беззаперечного висновку, що обставини події були повно та всебічно з`ясовані комісією при складанні акту і правильно встановлено причину залиття.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не може вважати вказані акти належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст. 77 - 80 ЦПК України, які містять вичерпну інформацію про предмет спору.

Ухвалою Рівненського міського суду від 07 червня 2021 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу на вирішення якої поставлені питання: 1. який розмір матеріальної шкоди завдано власнику квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , 18 грудня 2019 року та 20 жовтня 2020 року в наслідок її залиття; 2. які причини залиття квартири та чиїми діями завдано шкоди.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 04 жовтня 2021 року №103/21 визначити причину затоплення квартири АДРЕСА_1 не вдається можливим. У дослідницькій частині висновку експерт вказує, що враховуючи, що проведення огляду об`єктів дослідження відбувалось через значний проміжок часу від дат залиття (18.12.2019 та 21.10.2020 року), що зазначені в Актах про наслідки залиття квартири, а також беручи до уваги той факт, що причини виникнення залиття усуваються негайно, встановити експертним шляхом причину пошкоджень, що були виявлені в приміщеннях квартири АДРЕСА_1 не видається можливим. Тому основними об`єктами дослідження, для встановлення причин «ретро» залиття, як правило є матеріали справи. Експерт вказує, що у наданих позивачем актах не зафіксовано характер залиття та його причини, яка завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту квартири, перелік пошкодження внаслідок залиття) відсутній висновок огляду майстра про несправність пральної машини.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної інстанції, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами доказів, неправильно встановив, що позивачем доведено факт спричинення йому матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття квартири відповідачем з причин, зазначених у актах про залиття, в зазначені дати.

Апеляційний суд враховує, що за змістом статті 1066 ЦК України відсутність вини має доводити особа, яка завдала шкоди, разом із тим, у даному випадку факт завдання шкоди саме відповідачем не встановлений.

При складанні Актів про затоплення, які є основним доказом позивача про завдання шкоди, в порушення вищевказаних законодавчих актів не було запрошено власника квартири, який на думку комісії є винним в залитті квартири, не вказано, що було оглянуто квартиру АДРЕСА_4 та яким чином було встановлено причину залиття. Саме лише розташування квартири відповідача над квартирою позивача не є беззаперечним доказом вини відповідача в залитті та локалізації причин залиття саме в його квартирі.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що за результатом апеляційного перегляду апеляційну скаргу задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та відмовлено в задоволенні позовних вимог, тому судовий збір сплачений відповідачем при зверненні до апеляційної інстанції підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 ..

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 382, 384 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 лютого 2023 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1261,50 гривня.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий І. В. Вейтас

Судді: Н. М. Ковальчук

С. В. Хилевич