Справа №:755/6178/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.

з участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 третя особа: ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, обґрунтовуючи наступним. 14.10.1993 року між її батьком ОСОБА_6 та ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб. Близько 28 років спільного проживання останні вели сумісне господарство у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена квартира на підставі правовстановлюючих документів належить сину дружини ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , помер, про що Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено актовий запис про смерть. В зв`язку з чим, відкрилась спадщина на майно, що залишилось після смерті померлого ОСОБА_6 . Після смерті ОСОБА_6 на спадкування за законом вона мала безаперечне право, що реалізувалось відповідно до вимог чинного законодавства України. Крім того, заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 вона особисто подала до Другої київської державної нотаріальної контори (спадкова справа № 70156985), що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Обставини які свідчать про незаконність дій відповідачів є те, які ІНФОРМАЦІЯ_2 померлий ОСОБА_6 вийшов до лікаря, а коли повернувся до дому, то не зміг зайти до квартири в якій проживав, у зв`язку з тим, що личинки замків на вхідних дверях до квартири були замінені, а на телефонні дзвінки дружина повідомила, що «відкрити двері не може, на тій підставі що її син ОСОБА_5 сказав нікому не відкривати». В зв`язку з вищевикладеним, її батько ОСОБА_6 прийшов до неї у тих речах у чому був вдягнений та залишився проживати за її місцем мешкання. За вказаним фактом, Дніпровським управлінням поліції Головного управління Національної поліції були внесені відомості до ЄРДР за №0000091 від 17.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, де її батька ОСОБА_6 визнано потерпілим. На даний час вказане кримінальне провадження закрито на підставі ч. 6 ст. 284 КПК України. Стосовно виклику працівників поліції щодо вчинення кримінального правопорушення вчиненого відносно її батька ОСОБА_6 , хочу зазначити про те, що свідком даної події був голова Ради Ветеранів Дарницького району ОСОБА_7 , який бачив факт знущання над її батьком відповідачем ОСОБА_4 . Самоправство полягало в наступних діях, а саме: ОСОБА_4 зібравши деякі речі її батька в пакети для сміття та виставила їх за двері. В одному з пакетів для сміття знаходився піджак з нагородами часів ОСОБА_8 , які належали ОСОБА_6 , а в іншому пакеті деякі особисті речі її батька. Також, відповідач примусово не в пускала в помешкання її батька та акцентувала увагу на тому щоб ОСОБА_6 більше ніколи не приходив до їхньої квартири. Крім того, хочу акцентувати увагу суду щодо скерування відповідачем ОСОБА_4 до Дарницького районного суду м. Києва, позовної заяви про розірвання шлюбу з її батьком. Вказана обставина свідчить про психологічний тиск відповідача ОСОБА_5 на свою матір ОСОБА_4 , з метою насильного виселення мого батька з квартири, в якій останній проживав практично все своє свідоме життя. Також, вказані дії відповідача ОСОБА_5 які були кваліфіковані працівниками поліції як самоправство, мали собою на меті заволодіння матеріальними цінностями ОСОБА_6 . Хочу зауважити, що на даний момент в квартирі, що за адресою: АДРЕСА_1 перебувають речі (перелік речей далі по тексту), які мають для мене неоціненне значення в пам`ять про батька. Крім цього, відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 70156985, вона вступила в спадщину за померлим ОСОБА_6 , що в свою чергу дає їй законні права претендувати на майно яке належало останньому. Неодноразові спроби зв`язатись з ОСОБА_4 та її сином ОСОБА_5 , призводили тільки до ігнорування моїх законних вимог про повернення речей її батька ОСОБА_6 .

На момент підготовки та скерування позовної заяви до суду, у квартирі що за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 па даний час залишаються особисті речі мого батька ОСОБА_6 . За 28 річний період проживання у офіційному шлюбі ОСОБА_6 у офіційному шлюбі з ОСОБА_4 і до моменту фактичного обмеження доступу до квартири, що знаходиться за вищевказаною адресою, останній зберігав особисті речі які належали ОСОБА_6 на праві приватної власності, а саме:

- особисті документи: свідоцтво про народження, військовий квиток, додаток до паспорта та закордонний паспорт, картка Киянина , ідентифікаційний код, свідоцтво про одруження, трудова книжка, медична страховка, пенсійне посвідчення, свідоцтво про смерть ОСОБА_10 , посвідчення на орден « Материнська Слава » та свідоцтво про дільницю на кладовищі;

-посвідчення на всі державні нагороди: Ордени - «Вітчизняної війни», 2 cm., «Трудового червоного прапора», «Слави» 3 cm., «За мужність», відзнаки та подяки, грамоти голів КМДА, Дарницького та Дніпровського районів, Президента Асоціації працівників музеїв технічного профілю України. Все зберігається у спеціальній шафі, яку зробив ОСОБА_6 на замовлення для костюма з нагородами;

-трофей повоєнних років - кортик, який демонструвався по телебаченню, телеканал «Інтер»;

-книги, альбом т/к «Інтер» № 4 «Люди Перемоги», альманах ветеранів «Пам`ять серця»;

-особисті книги «Струмочки долі», «Ехо війни», «З історії Київського метрополітену», «Романтика метро» прийдешнім поколінням» та інших авторів: «Київському метрополітену - 40», Літературно-мистецький клуб «Золота троянда». Фотоальбоми із сімейними фото повоєнних років;

-особисті подарункові речі, комп`ютер в комплекті, принтер з набором фарб для кольорового друку, жорсткий диск комп`ютера Acer з чохлом, вази різні від колективу Київського метрополітену іменні до ЗО річчя Перемоги у В В війні. Іменні вази скляні та фарфорові, годинники: настінні (від метрополітену) та наручні, подарунок-краватка та Подяка від голови Об`єднаного профспілкового комітету метрополітену, магнітні носії в дисках та флеш-носіях і інші, подарункові творчі роботи моєї доньки, дві алмазні мозаїки в рамках «Чашки» та «Парусник»

-слюсарні інструменти, електродриль, пилка по металу та плоскогубці.

Дані речі позивач просить суд витребувати з незаконного володіння відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на її користь.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25.05.2023 року відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

28.06.2023 року до суду надійшов відзив на позов від відповідача ОСОБА_4 , який долучено до матеріалів справи. З відзиву вбачається, що відповідач позов не визнає посилаючись на те, що з її померлим чоловіком ОСОБА_6 у спільному житті в останні роки були конфліктними, із-за втручання його дочки ОСОБА_1 , що вилилося у нав`язуванні її поглядів на сімейне життя та обов`язки. Таке втручання позивача у приватне життя призвело до здійснення її чоловіком на неї психологічного тиску та висловлювання образ. Втім, незважаючи на все, в останні дні життя чоловіка, коли він знаходився у лікарні, вони домовились про закінчення сварки та його повернення. Саме тому і була відізвана зава про розірвання шлюбу. Під час останньої сварки, 07.07.2021 року її чоловік ОСОБА_6 зібрав речі і пішов. Позивач вказує на перелік речей, але у неї навіть подарунки, подаровані їй зникли,які неможливо знайти. Місце знаходження речей, на які розраховує отримати позивач, їй невідомо. Фото, які додані до позову позивача є фото, які знаходяться у квартирі і в той же час позивач разом з її чоловіком демонструє їх знаходячись біля дверей. Після смерті чоловіка вона прийняла спадщину у встановленому законом порядку. З моменту відкриття спадщини вона, як спадкоємець першої черги, набула право володіння і право користування спадковим майном, та набуде право ним розпорядитися після оформлення спадщини. Вона, як спадкоємець, є власником частки майна з часу відкриття спадщини. В той же час, позивачем не додано жодного документу, що вона одноособово набула право володіння та користування спадковим майном.

28.06.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_5 , який долучений до матеріалів справи. З відзиву вбачається, що відповідач позов не визнає посилаючись на те, що з позову вбачається, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем майна померлого ОСОБА_6 , та вважає себе власником майна. Позовом захищаються право власності в цілому, оскільки він пред`являється в тих випадках, коли порушені права володіння, користування та розпорядження одночасно. Однак право власності за власником зберігається, тому що може бути підтвердженим правовстановлюючими документами, або іншими письмовими доказами. Позивач не надала доказів про свої права. Звертаючись до суду із позовом позивач виходив із того, що спірне майно вибуло із володіння власника поза його волею, а отже згідно ст. 388 ЦК України, підлягає витребуванню у відповідача, але це знову ж не підтверджується правовстановлюючими документами, або іншими письмовими доказами доданими до позову. Позивач зловживає своїм правом та ігнорує , що відповідач 1 є дружиною померлого ОСОБА_6 , а тому майно, яке набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Однією із обов`язкових умов для задоволення віндикаційного позову є встановлення тієї обставини, чи перебувало спірне майно у володінні позивача, який вказує на порушення своїх прав як власника та який на момент подання позову не є власником цього майна, однак вважає себе таким. На підтвердження своїх прав позивач посилається на витяг із спадкової справи, втім відповідача ОСОБА_4 також є спадкоємцем за законом і як дружина померлого чоловіка має право на частку спільного майна. Звертає увагу, що він лише погодив місце перебування відповідача ОСОБА_4 та не має жодного відношення до прав користування майном ОСОБА_4 та не знає і не може знати про існування будь-яких речей, на які посилається позивач. Отже, він є неналежним відповідачем.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31.07.2023 року витребувано копію спадкової справи щодо майна померлого ОСОБА_6 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31.07.2023 року закрито підготовче провадження.

Протокольною ухвалою суду від 28.09.2023 року залучено до участі в справі в якості третьої особи ОСОБА_3 .

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримала та просять суд задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Третя особа в судовому засіданні висловила думку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника, третьої особи, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є дочками померлого ОСОБА_6 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 121, 126) та копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.127).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , про що 29.05.2022 року зроблений відповідний актовий запис № 11376, що підтверджується копією свідоцтва про смерть видане 29.05.2022 року Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (а.с.114).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина щодо його майна, спадкоємцями якої є: дочка ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_3 та дружина ОСОБА_4 , що підтверджується матеріалами спадкової справи.

Звертаючись до суду із позовом позивач просить суд витребувати з незаконного володіння ОСОБА_4 та ОСОБА_5 особисті речі, які належали ОСОБА_6 на праві приватної власності.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Частиною першою статті 388 ЦК України визначено перелік підстав, за яких власник майна має право витребувати своє майно, зокрема, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Якщо майно було набуте безпідставно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина третя статті 388 ЦК України).

Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника. Це передбачений законом основний речово- правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.

При розгляді спорів про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння необхідно враховувати, що позивачем за таким позовом може бути власник майна, який на момент подання позову не володіє цим майном, а також особа, яка хоча і не є власником, але в якої майно перебувало у володінні за законом або договором. Відповідачем у справах цієї категорії є особа, яка на момент подання позову фактично володіє майном без підстав, передбачених законом, адміністративним актом чи договором.

Тобто саме власник або титульний володілець має право витребувати майно з чужого незаконного володіння.

Отже, однією з обов`язкових умов для задоволення віндикаційного позову є встановлення під час розгляду спору про витребування майна, зокрема й тієї обставини, чи перебувало спірне майно у володінні позивача, який указує на порушення своїх прав як власника, на підставах, визначених законодавством, та який на момент подання позову не є власником цього майна, однак вважає себе таким.

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки спадкодавця.

Судом встановлено, що майно, яке позивач просить витребувати з незаконного володіння є особистим майном померлого ОСОБА_6 , тобто позивач не є власником майна, яке просить суд витребувати.

Виходячи з того, що спадкоємцями першої черги щодо майна померлого ОСОБА_6 є: його дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_4 , майно померлого вони успадковують в рівних частках. Фактичного поділу спадкового майна, на яке претендує позивач, між спадкоємцями не відбулося, а тому позивач і не набула право власності на спірне майно.

Оцінюючи в сукупності докази суд вважає, що власником спірного майна позивач ОСОБА_1 ніколи не була, спірне майно ніколи не було у її володінні, спірне майно не вибувало з її володіння поза її волею, а тому тобто вона не набула права вимоги щодо витребування спірного майна.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до частини третьої ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 316,387,388, 1217,1218,1261 ЦК України, ст. 4, 12-13, 81, 141, 258-259, 265, 268, 284, 289, 352-355 ЦПК України суд, -

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 01.12.2023 року.

Дані сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місяця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місяця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_5 , РНОКПП невідомий, адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_3 квартира.

Суддя Н.О.Яровенко