ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3590/23 Справа № 191/760/21 Категорія 59 Суддя у 1-й інстанції - Порошина О. О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Панасенко С.С..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2023 року

у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із вищевказаним позовом посилаючись на те, що ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 02 листопада 2011 року. ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, www.privatbank.ua складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

16 лютого 2020 року банк направив претензію кредитора до Другої синельниківської державної нотаріальної контори та 28 лютого 2020 року отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємцем померлого є ОСОБА_1

01 серпня 2020 року до спадкоємця позичальника було направлено лист-претензію, згідно якої банк пред`явив свої вимоги, пле жодних дій не було виконано.

Станом на дату смерті у ОСОБА_2 виникла заборгованість, що складається з: 6 925,10 грн. заборгованість за тілом кредита, 6 925,10 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, яку АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути зі спадкоємця померлого ОСОБА_2 ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2023 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано недоведеністю позивачем обов`язкових обставин, які дають правові передумови для покладення на спадкоємця померлого обов`язку повернути борг кредитору спадкодавця, у тому числі щодо наявності, об`єму, вартості спадкового майна прийнятого у спадщину після смерті позичальника, у межах якого спадкоємець несе відповідальність перед кредитором.

Не погодившись з рішенням суду АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що відповідач вважається таким, що фактично прийняла спадщину, оскільки остання постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача. Заяву про відмову від прийняття спадщини відповідач не подала. АТ КБ «ПриватБанк» зазначало, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції не з`ясував правовий статус будинку, в якому були зареєстровані та проживали ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , хто є його власником. Вважає, що відсутність таких даних у спадковій справі не свідчить про те, що спадкове майно у боржника відсутнє, а відповідач спадщини не прийняв. Крім того, відповідач не надала доказів того, що розмір спадкового майна є меншим, ніж заборгованість спадкодавця за кредитом.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для залишення без задоволення апеляційної скарги, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 листопада 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_2 було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшено до 21 000,00 грн., що підтверджено анкетою заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанк та довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 , виданого 15 серпня 2019 року виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області (а.с.55).

Згідно з розрахунком банку, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 становить 6 925,10 грн., яка складається із: 6 925,10 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 6 925,10 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту.

19 лютого 2020 року до Другої синельниківської державної нотаріальної контори надійшла претензія кредитора від АТ КБ «ПриватБанк» відповідно до положень ч. 2 ст. 1281 Цивільного кодексу України, в якій просили включити кредиторські вимоги в спадкову масу, повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед Банком у розмірі 6 925,10 грн., повідомити чи зверталися спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, а також щодо осіб, які вже прийняли спадщину або відмову від прийняття спадщини боржника, повідомити відомості про видані свідоцтва про право на спадщину та про осіб, які такі свідоцтва отримали.

У відповідь на претензію банку листом державного нотаріусу Другої синельниківської державної нотаріальної контори від 19 лютого 2020 року було повідомлено, що після померлого ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини звернулась дружина померлого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . На сьогоднішній день спадкоємиця не зверталась до нотаріальної контори з приводу оформлення спадкових прав. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

01 серпня 2020 року з претензією кредитора Банк звернувся до відповідача, як спадкоємця померлого позичальника про сплату заборгованості позичальника станом на дату його смерті у розмірі 6 925,10 грн., але така вимога спадкоємцем не виконана.

На виконання ухвали суду від 28 грудня 2021 року про витребування доказів, Другою синельниківською державною нотаріальною конторою 25 січня 2022 року на адресу суду надіслано копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкриту 11 вересня 2019 року за № 306/2019. З даної спадкової справи вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 до нотаріальної контори звернулася дружина померлого, ОСОБА_1 , а також зареєстрована претензія кредитора АТ КБ «ПриватБанк», 19 лютого 2020 року. Свідоцтво про право на спадщину нотаріусом спадкоємцю не видавалося.

З витребуваної судом копії спадкової справи не вбачається наявність будь-якого спадкового майна померлого ОСОБА_2 , відсутні жодні правовстановлюючі документи, підтверджуючі факт права власності спадкодавця на якесь майно.

АТ КБ «Приватбанк» не зазначив та не надав жодного доказу про наявність у спадкодавця на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та його вартості.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.

За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині другій статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

За правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, встановити дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі №640/6274/16-ц (№61-25487св18).

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

За змістом статті 1218, частини 3 статті 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У абзаці 2 пункту 32 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року зазначено, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Встановивши, що АТ КБ «ПриватБанк» не доведено обов`язкових обставин, які дають правові передумови для покладення на спадкоємця померлого обов`язку повернути борг кредитору спадкодавця, у тому числі щодо наявності, об`єму, вартості спадкового майна прийнятого у спадщину після смерті позичальника, у межах якого спадкоємець несе відповідальність перед кредитором, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість позову банку до спадкоємця боржника.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач не надала доказів того, що розмір спадкового майна є меншим, ніж заборгованість спадкодавця за кредитом, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Наведені правові норми не містить обмежень щодо дослідження в суді апеляційної інстанції лише певних засобів доказування, а тому всі докази можуть бути зазначені в апеляційній скарзі, яка визначає межі розгляду справи апеляційним судом, та поданні до суду за умови дотримання положень ЦПК України. Таким чином, цивільне процесуальне законодавство не встановлює обов`язку відразу долучати докази до апеляційної скарги, оскільки в осіб, які беруть участь у справі, можуть виникати труднощі з їх збором та поданням до суду. Тому клопотання про витребування доказів судом має міститися в апеляційній скарзі.

Проте в апеляційній скарзі банк не просив витребувати докази щодо наявності у спадкодавця майна та його розміру. В матеріалах справи відсутня інформація про наявність спадкового майна та його вартість, в межах якої може бути стягнуто заборгованість. Витребувані судом першої інстанції матеріали спадкової справи, також не містять зазначеної інформації.

Доводи апеляційної скарги на те, що відповідач прийняла спадщину, оскільки остання на день смерті ОСОБА_2 проживала разом з ним, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач дійсно була зареєстрована за однією адресою з позичальником на момент його смерті, однак сама по собі реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, не може свідчити про прийняття спадщини у розумінні положень ст. 1268 ЦК України. Доказів спільного проживання відповідача зі спадкодавцем на момент його смерті, як і доказів того, що за померлим було зареєстровано будь-яке майно, позивачем, ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції надано не було.

Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову є правильними та обґрунтованими, суд дійшов їх внаслідок повного та належного дослідження всіх доказів, встановлення всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Переглядаючи справу, відповідно до вимог 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Згідно статті 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова