ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Гапонюк І.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 виділ частки в натурі,-

ВСТАНОВИВ:

22 березня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про виділ частки в натурі, посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом йому та відповідачу ОСОБА_2 належить по частки домоволодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_1 . Вказане домоволодіння складається з господарських будівель і споруд та належало ОСОБА_3 між сторонами 21.07.2015 року державним нотаріусом був укладений договір про порядок користування житловим будинком. Окрім цього було визначено порядок користування земельною ділянкою. Протягом 2020-2022 років відповідачка розібрала свою частину будинку, встановила огорожу по лінії розподілу та на своїй частині земельної ділянки побудувала новий будинок. Маючи намір зареєструвати право власності на свою частку позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Фастівської міської ради із заявою про проведення реєстраційних дій. Однак йому було відмовлено посилаючись на невідповідність поданих документів вимогам Закону. Отже без виділу частки в натурі, визнати право власності не представляється за можливе, що і стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31.03.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08.05.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні позивач надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив позов задовольнити та виділити йому частину будинку, що становить 12/25 його частки з господарськими спорудами, а саме приміщення 1-1 площею 9,5 кв.м житловою площею 20,6 кв.м., а також будівлі та споруди: ганок «а1», тротуар «І» згідно технічного паспорту на будинок садибного типу від 02.02.2023. передати у приватну власність частину житлового будинку, яка являє самостійний об`єкт нерухомого майна.

В судовому засіданні відповідач з позовними вимогами не погодилася та зазначила, що збудувала новий будинок на земельній ділянці, яка належить їй та відповідно до наданих дозволів.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

При розгляді справи, судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.09.2020 року посвідченого Копійка С.В., державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області, зареєстровано в реєстрі за №1670 позивачу ОСОБА_1 належить частина житлового будинку АДРЕСА_1 . Інші частина вказаного будинку належить ОСОБА_2 , відповідачу по справі.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом спадкове майно складалось із житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. На земельній ділянці розташовано: житловий будинок, дерев`яний загальною площею 61.1 кв.м., житловою площею 41,7 кв.м., за планом земельної ділянки позначений літерою «А»; погріб, бетонний «під Б»; сарай, дерев`яний «б»; сарай, дерев`яний «Б»; вбиральня, дерев`яна «Т»; тротуар, бетонний 1; огорожа, металева «№ 1-2».

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-016 від 23.08.2016 року земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0794, площею 0,0411 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розташована: АДРЕСА_1 належить до комунальної власності.

Згідно Довідки КП «Фастівське Бюро Технічної Інвентаризації» від 14 лютого 2023 року № 124 станом на 01.01.2013 року, житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано 12/25 частини будинку на ім.»я ОСОБА_1 та 13/25 частини будинку на ім`я ОСОБА_2 . На момент проведення поточної технічної інвентаризації 02.02.2023 року самовільного будівництва не виявлено. 13/25 частини будинку, яка належала ОСОБА_2 , знесена. Інформації щодо погашення права власності на 13/25 частин будинку у архівній справі відсутня. Загальна площа існуючого будинку становить 30,1 кв.м., житлова 20,6 кв.м.

07.03.2023 року Позивачу на його заяву від 01.03.2013 року до Державного реєстратора прав на нерухоме майно для проведення реєстраційних дій йому було відмовлено у зв`язку з невідповідністю вказаної загальної площі будинку (30.1 кв.м.) та житлової площі (20.6 кв.м.), що не відповідає поданим правовстановлюючим документам на будинок, та суперечить даним, які зареєстровані в реєстрі прав на нерухоме майно.

Стаття 356 ЦК України передбачає, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ст.361 ЦК України встановлено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Виходячі з положень ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Статтями 363, 367 ЦК України передбачено, що поділ (виділ частки) майна, що є об`єктом спільної часткової власності, в натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників. Виходячи зі змісту цих норм, поділ (виділ частки) є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку самостійним виходом, що виключає можливість залишення у спільному користуванні співвласників будь-яких приміщень будинку.

Під час вирішення зазначених спорів суди повинні враховувати роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок». Зокрема, виходячи з положень ст. ст. 183, 367 ЦК України та роз`яснень, що містяться в п. 6 зазначеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі те, якщо при цьому можливо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинк у в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими при- міщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділ частки в натурі вказавши в позовній заяві вимоги про виділ в натурі майна, а саме: приміщення 1-1 площею 9,5 кв.м житловою площею 20,6 кв.м., а також будівлі та споруди: ганок «а1», тротуар «І» згідно технічного паспорту на будинок садибного типу від 02.02.2023. передати у приватну власність частину житлового будинку, яка являє самостійний об`єкт нерухомого майна.

Разом з тим, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників, учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому і здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), необхідно передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, а аналіз наведеного вказує на те, що позивачем не було надано належних доказів щодо можливості провести реальний поділ будинку із виділенням сторонам їх часток.

Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, які не були спростовані сторонами з урахуванням встановлених судом обставин, а тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 4,12,13,81,89,141,265,268 ЦПК України, на підставі ст.355,356,361,363,364,367,1218 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 виділ частки в натурі залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 01 червня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Г.В.Соловей