Справа № 143/96/23
24.05.2023 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді Сича С.М.,
за участю секретаря Левченко М.О.,
розглянувши у підготовчому засіданні в місті Погребище Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Погребищенської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за законом, -
Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат ОСОБА_2 .
Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли всі права та обов`язки спадкодавця ОСОБА_2 , що належали останньому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема майнові права на нерухоме майно, яке належало померлому.
До спадкового майна входить право на земельну ділянку площею 2,1413 га на підставі державного акту серії ВН, номер відсутній, дата видачі відсутня. Спадщина знаходиться за межами населеного пункту на території колишньої Білашківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області.
За життя ОСОБА_2 не скористався своїм правом і не залишив розпорядження на випадок своєї смерті у формі заповіту.
За таких умов спадкування здійснюється за законом. Крім позивачки інші спадкоємці відсутні.
З метою реалізації свого законного права на отримання спадщини, вона особистого звернулася до Погребищенської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, подавши всі наявні документи, що підтверджували право померлого на земельну ділянку.
Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено на підставі п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 ІІ розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, у зв`язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документу, а саме державного акту на право власності на земельну ділянку, який підтверджує право власності спадкодавця. Також нотаріус послався на те, що у копії державного акту виявлено ряд порушень чинного законодавства, а саме відсутній його номер та дата видачі, не зазначено кадастровий номер, що перевірено за інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
У зв`язку з вищевикладеними фактами, реалізуючи своє законне право на спадкування, неможливістю визнання права власності на спадкове нерухоме майно інакше, як у судовому порядку, вона змушена звертатися до суду з позовом про визнання права власності.
06.02.2023 року суддею відкрито провадження в даній цивільній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження (а.с. 19).
10.03.2023 року судом ухвалено витребувати від Погребищенської державної нотаріальної контори Вінницької області копії матеріалів спадкової справи щодо майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 25, 26).
17.03.2023 року до суду з Погребищенської державної нотаріальної контори Вінницької області надійшли копії матеріалів спадкової справи №142/2015 щодо майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 31-47).
Позивачка ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явилася, проте 24.05.2023 року о 09 год. 00 хв. телефонограмою секретарю судового засідання Левченко М.О. повідомила, що вона не може з`явитись у судове засідання о 15 год. 00 хв. 24.05.2023 року за станом здоров`я та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 53).
Представник Погребищенської міської ради в судове засідання не з`явився, однак головний спеціаліст юрист відділу правового забезпечення Погребищенської міської ради Жмурчук О.М. через канцелярію суду подала заяву, в якій вказала, що в судове засідання з`явитись не має можливості, позов визнає (а.с. 54-59).
Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши позиції учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання представником відповідача позову слід прийняти, а позов задовольнити, виходячи із наступного.
Так, за змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , актовий запис № 179 (а.с. 6).
Державний акт на право приватної власності на землю серії ВН, б/н, дата видачі відсутня, виданий на ім`я ОСОБА_2 , був втрачений спадкодавцем за невідомих обставин.
Спадкодавцем за життя заповіт не складено, спадкові договори не укладались.
Позивачка у встановлений законом строк спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла як спадкоємець за законом другої черги шляхом подання відповідної заяви до Погребищенської державної нотаріальної контори (а.с. 34), однак нотаріусом Погребищенської державної нотаріальної контори Швецем О.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.09.2022 року за № 323/02-31, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка розташована на території Білашківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, оскільки заявником нотаріусу не було пред`явлено документ, який би посвідчував право власності на земельну ділянку та у зв`язку з тим, що документ який був виданий за життя ОСОБА_2 втрачений. Також в копії державного акту виявлено ряд порушень чинного законодавства, а саме відсутній його номер та дата видачі, не зазначений кадастровий номер земельної ділянки, що перевірено за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших електронних реєстрів, де відсутня будь-яка інформація щодо вищезазначеної земельної ділянки (а.с. 10).
Згідно копії листа Відділу № 2 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області вбачається, що архівний примірник державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім`я ОСОБА_2 , в архіві відділу відсутній, проте в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, наявний запис про реєстрацію державного акту серії ВН б/н на ім`я ОСОБА_2 від 09.01.2002 року за № 19 (а.с. 5).
Відповідно до ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції, яка була чинною станом на час ухвалення сільською радою рішення про передачу спадкодавцю у власність спірної земельної ділянки та на час виготовлення державного акту на право приватної власності на землю) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.
Згідно зі ст. 202 Земельного кодексу України (в редакції, яка була чинною станом на час ухвалення сільською радою рішення про передачу спадкодавцю у власність спірної земельної ділянки та на час виготовлення державного акту на право приватної власності на землю) державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Державний реєстр земель складається з двох частин: а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.
Згідно із п. 2.14 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі затвердженої Наказом Державного комету України по земельних ресурсів від 4.05.1999 року № 43 (в редакції, яка була чинною станом на час видачі державного акту щодо спірної земельної ділянки), державний акт на право приватної власності на землю, на право колективної власності на землю, на право власності на землю або на право постійного користування землею складається у двох примірниках, підписується сільським, селищним, міським головою або головою відповідної державної адміністрації і скріплюється відповідною гербовою печаткою. Сторінку державного акта з зображенням плану земельної ділянки підписує начальник районного (міського) відділу (управління) земельних ресурсів Держкомзему України.
Пунктом 2.9 вищевказаної Інструкції встановлено, що заповнення державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею покладається на Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України, регіональні, районні та міські центри державного земельного кадастру та їх структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів здійснюється з використанням комп`ютерної техніки
Пунктами 4.1, 4.2 вищевказаної Інструкції визначено, що власники земельних ділянок, землекористувачі та орендарі зберігають видані їм державні акти і договори як документи періодичного використання. Другий примірник державного акта або договору зберігаються у вогнетривких шафах у приміщеннях відповідних рад чи державних адміністрацій або за їх дорученням - у приміщеннях районних (міських) відділів (управлінь) земельних ресурсів Держкомзему України.
З вищенаведених письмових доказів вбачається, що ОСОБА_2 на підставі рішення 19 сесії 3 скликання Білашківської сільської Ради народних депутатів від 10.01.2002 року було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ВН на земельну ділянку площею 2,1413 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Білашківської сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
При цьому, даний державний акт не відповідає вимогам Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності не землю і право постійного користування землею, договорів тимчасового користування землею (в тому числі на праві оренди), оскільки в ньому відсутній його номер та номер реєстрації в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю, а також відсутня дата видачі акту, що стало підставою для відмови нотаріальним органом позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку.
Разом із тим, у Відділі № 2 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області архівний примірник державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім`я ОСОБА_2 , відсутній, проте наявний в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, запис про реєстрацію державного акту серії ВН б/н на ім`я ОСОБА_2 від 09.01.2002 року за № 19.
Отже, в розумінні статей 125 та 202 Земельного кодексу України у спадкодавця ОСОБА_2 виникло право власності на спірну земельну ділянку, адже він отримав відповідний державний акт і відомості про здійснення державної реєстрації цього акту були внесені у Книгу записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.
При цьому суд бере до уваги, що за відомостями з Державного земельного кадастру власником означеної земельної ділянки значиться спадкодавець ОСОБА_2 .
З огляду на викладене право власності на вказану земельну ділянку ввійшло до складу спадкової маси після смерті останнього.
Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
В ч. 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права чи інтересу.
Згідно із ч. 2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Як зазначено у ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Суд враховує, що підставою для відмови нотаріуса у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку, є наявні недоліки у державному акті на право приватної власності на спірну земельну ділянку.
Однак, ці недоліки не можуть бути усунуті станом на час розгляду справи, позаяк відповідно до діючого на час видачі цього правовстановлюючого документа законодавства внесення виправлень у державні акти не допускалося, а тому, на переконання суду, право позивача підлягає захисту в судовому порядку.
Таким чином, існують законні та достатні підстави для задоволення позовних вимог про визнання права власності за позивачкою на спірну земельну ділянку.
В контексті обставин справи суд вважає, що визнання позову представником відповідача, який як орган місцевого самоврядування наділений повноваженнями розпоряджатися майном територіальної громади, до якої може перейти право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 у разі визнання його судом відумерлою спадщиною, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 12, 13, 200, 206, 247, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Прийняти визнання позову представником відповідача Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області Жмурчук Оленою Миколаївною.
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Погребищенський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Погребищенська міська рада Вінницької області (вул. Богдана Хмельницького, 77, м. Погребище, Вінницький район, Вінницька область, 22200), .

Повне судове рішення складено 31.05.2023 року.

Суддя