Дата документу 04.12.2023
Справа № 501/388/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Тимко М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є ГРОШІ КОМ» про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И В:

До Іллічівського міського суду Одеської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Є ГРОШІ КОМ» в якому просить суд:

- зупинити нарахування відсотків, пені та штрафних нарахувань за Договором позики №-1970278 укладеного 26.11.2021 року між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ТОВ «ФК «Є ГРОШІ КОМ» (ЕДРПОУ 43067861);

- визнати Договір позики №-1970278 укладений 26.11.2021 року, між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ТОВ «ФК «Є ГРОШІ КОМ» (ЕДРПОУ 43067861) - недійсним;

- стягнути з ТОВ «ФК «Є ГРОШІ КОМ» (ЕДРПОУ 43067861) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.11.2021 року, вона, в електронному вигляді, шляхом реєстрації на інтернет сайті https://e-groshi.com за допомогою одноразового ідентифікатора шляхом отримання CMC-повідомлення на номер телефону НОМЕР_2 у вигляді коду та виконання певних дій, укладено Договір позики №-1970278, згідно якого ТОВ «ФК «Є ГРОШІ КОМ», надав кредит у сумі 12000,00 грн., які було перераховано на картковий рахунок № НОМЕР_3 зі строком повернення кредиту 15.12.2021 року.

Відповідачем в порушення вимог ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.2,3 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» не направило їй копії договору з додатками, а якщо фінансовою установою проігнорована така вимога, то це є однією з підстав визнання договору недійсним, адже згідно ч.2 п.2 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо піж час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Також договір не містить її підпису. Просила задовольнити позов.

Відповідач надав суду відзив на позов (а.с.54-62) в якому вказав, що позов не визнає з тих підстав, що для підписання електронного правочину законом передбачено використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що і було зроблено відповідачем під час підписання оскаржуваного договору. Позивач була ознайомлення з правилами надання грошових коштів.

Суд дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

26.11.2021 ОСОБА_1 в електронному вигляді, шляхом реєстрації на інтернет сайті https://e-groshi.com за допомогою одноразового ідентифікатора шляхом отримання CMC-повідомлення на номер телефону НОМЕР_2 у вигляді коду та виконання певних дій, укладено Договір позики №-1970278, згідно якого ТОВ «ФК «Є ГРОШІ КОМ», надав кредит у сумі 12000,00 грн., які було перераховано на картковий рахунок № НОМЕР_3 зі строком повернення кредиту 15.12.2021 року (а.с.13-24).

Представник позивача - адвокат Пасічник О.В., з метою з`ясування з чого складається заборгованість за кредитним договором та яким чином здійснювалось нарахування процентів, звернулась з відповідним запитом до ТОВ «ФК «Є ГРОШІ КОМ» на що отримала відповідь про неможливість надання розрахунку так як в ньому містяться особисті данні клієнта а тому посилаючись на Закон України «Про захист персональних даних» відмовили у надані запитуваної інформації (а.с.11-12).

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України "Про споживче кредитування" та Законом України "Про електронну комерцію".

Згідно ст.13 Закону України "Про споживче кредитування" - договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами, що Відповідачем зроблено не було.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно ч.1.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суду не надано доказів того, що саме позивачем був підписаний оспорюваний договір.

Також суду не надано доказів обґрунтованого нарахування відсотків.

Наданий відповідачем витяг з Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту (а.с.63-75) суд відхиляє, так як не надано доказів того, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.203 ЦК України, визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.1 статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За нормами ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 509 ЦК України, визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею її цього Кодексу.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору.

Частиною і ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, а згідно з п.2 ч.і ст.1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст.13 Закону України "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит укладається в письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді із накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.1 Закону України "Про електронні довірчі послуги» автентифікація - електронна процедура, яка дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно- телекомунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних.

Пунктом 20 цієї частини передбачено, що ідентифікація особи - процедура використання ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, в результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи.

Згідно з ч.2 п.2. ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року №1023-XII "Про захист прав споживачів" (далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону N 1023-ХІІспоживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року №543/96-В "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у справі 342/180/17 від 03.07.2019 зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Суд дійшов висновку, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 відповідач дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими ТОВ « ФК «Є ГРОШІ КОМ».

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Відповідно до ст.230 ЦПК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 220 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу.

Між позивачем та адвокатом Пасічник О.В. укладений договір №151 від 18.12.2021р. про надання правової допомоги (а.с.29).

Згідно наданої позивачам квитанції до прибутковго касового ордеру №151 від 18.12.2021р. (а.с.32), позивач сплатила адвокату 6000,00 грн.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позов підлягає задоволено повністю, то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1984,80 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є ГРОШІ КОМ» про захист прав споживачів, - задовольнити.

Зупинити нарахування відсотків, пені та штрафних нарахувань за Договором позики №-1970278 укладеного 26.11.2021 року між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Є ГРОШІ КОМ» ().

Визнати Договір позики №-1970278, укладений 26.11.2021 року, між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Є ГРОШІ КОМ» (), - недійсним.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Є ГРОШІ КОМ» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Є ГРОШІ КОМ» () на користь держави судовий збір у розмірі 1984,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя