Справа № 303/3385/23
2/303/524/23
Номер рядка статистичного звіту 79
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 травня 2023 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді Гутій О.В.

за участю секретаря судових засідань Зарева А.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, індексації заробітної плати та трьох процентів річних від суми заборгованості по заробітній платі,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, індексації заробітної плати та трьох процентів річних від суми заборгованості по заробітній платі.

Позовні вимоги мотивує тим, що він працював на посаді сторожа ДРП-1 філії «Мукачівська ДЕД» Дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». 06.03.2023 року наказом № 4-К він був звільнений з посади з сторожа ДРП-1 філії «Мукачівська ДЕД» Дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України.

За період його роботи по час звільнення на підприємстві відповідач нараховував, але не виплачував йому заробітну плату, заборгованість по якій складає 75 208,86 гривень. Підтвердженням факту існування заборгованості є довідка дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

Також, просить стягнути з відповідача індексацію в розмірі 2256,26 гривень, 3% річних в сумі 3121,68 гривень та середньомісячну заробітну плату за весь час затримки за період з 06 березня 2023 року по день винесення рішення.

Ухвалою суду від 25.04.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Представник відповідача 17.05.2023 року подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заборгованість по заробітній платі утворилася через складну господарсько-фінансову ситуацію. Наведений позивачем розрахунок індексації заробітної плати не відповідає порядку нарахування, встановленому чинним законодавством. Передбачена ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання не застосовується до трудових правовідносин. Відтак, враховуючи вищенаведене, просить в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку.

Згідно зі ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді сторожа ДРП-1 філії «Мукачівська ДЕД» Дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

В подальшому, 06.03.2023 року наказом № 4-К він був звільнений з посади з сторожа ДРП-1 філії «Мукачівська ДЕД» Дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (а.с.9).

За період роботи ОСОБА_1 по час звільнення, відповідач нараховував, але не виплачував йому заробітну плату, заборгованість по якій складає 75 208,86 гривень, що підтверджується довідкою дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (а.с.10).

Згідно ст. 94 КЗпП України та ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оплату праці", визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч.1 ст. 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Також частиною першою ст. 21 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

З наданої позивачем довідки дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» вбачається, що ОСОБА_1 нараховано, але не виплачено заробітну плату, яка складає 75 208,73 гривень, за період з листопада 2021 року по березень 2023 року ( а.с. 10).

За таких обставин справи, приймаючи до уваги регламентовані законодавством України положення щодо необхідності захисту трудових прав громадян, зокрема, в частині отримання належної винагороди, позов ОСОБА_1 в цій частині підлягає задоволенню.

Вирішуючи позовну вимогу щодо індексації заробітної плати, суд зазначає наступне.

Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року N 1078 (далі - Порядок N 1078).

Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення").

Статтею 33 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Таким чином, суми індексації заробітної плати та компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати є складовими частинами заробітної плати (додатковою заробітною платою).

Відповідно до положень КЗпП України та вимог Закону України "Про оплату праці" обов`язок доказування відсутності заборгованості перед позивачем із індексації заробітної плати покладається на роботодавця, а не на позивача (робітника).

Так, у відповідності зі ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Наведений позивачем розрахунок свідчить про те, що за період з січня 2023 року по квітень 2023 року індексації заробітної плати становить 2256,26 гривень.

Відповідачем фактичні дані щодо суми заборгованості та періоду розрахунку не спростовані.

За таких обставин справи, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню індексація заробітної плати за період з січня 2023 року по квітень 2023 року в розмірі 2256,26 гривень.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача трьох процентів річних, суд приходить до висновку, що в задоволенні вказаної вимоги слід відмовити, з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові від 20 січня 2016 року у справі N 6-2759цс15 висловлено висновок, згідно з яким передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

З огляду на викладене вимога позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних від суми заборгованості по заробітній платі є безпідставною.

Водночас Велика Палата Верховного суду у постанові від 18.03.2020 р. у справі N 711/4010/13-ц) зауважила, що трудове законодавство передбачає спеціальні правила відповідальності роботодавця за порушення відповідних норм, зокрема можливість стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні

Щодо відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд зазначає наступне.

У разі невиконання роботодавцем свого обов`язку настає відповідальність, передбачена статтею 117 КЗпП України, за якою підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи із середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач.

Нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на число робочих днів у розрахунковому періоді. При цьому день звільнення працівника та день остаточного проведення з ним розрахунків у цей період не включаються.

Як вбачається з матеріалів справи, середньоденна заробітна плата позивача за останні два місяці роботи перед звільненням становила 174,37 гривень, а число робочих днів від дня наступного за днем звільнення по день ухвалення цього рішення 62 днів.

Таким чином, загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06.03.2023 року (день звільнення) по 31.05.2023 року складає 10 810,94 грн.

За таких обставин справи, приймаючи до уваги регламентовані законодавством України положення щодо необхідності захисту трудових прав громадян, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, що становить 10 810,94 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, з відповідача на користь держави за вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають стягненню 1073,60 гривень.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 2, 3, 10, 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 273, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 115, 116 , 117 Кодексу законів про працю України, суд -

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити частково.

Стягнути з дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 88 276,06 (вісімдесят вісім тисяч двісті сімдесят шість гривень шість копійок) гривень, що складається з: 75 208,86 гривень заборгованість по заробітній платі; 2256,26 гривень - індексації заробітної плати та 10 810,94 грн. гривень - середній заробіток за час затримки розрахунку.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок) гривень судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної сплати за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Дочірнє підприємство «Закарпатський облавтодор» Відкритого Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», місцезнаходження м. Ужгород, вул. Собранецька, буд. 39, .

Рішення суду виготовлено 31 травня 2023 року.

Головуюча О.В.Гутій