Справа № 291/997/23
Ружинський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

01 грудня 2023 року

Ружинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Митюк О.В.

за участю секретаря судового засідання Колесник Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справуза позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся з вищеназваним позовом, мотивуючи його тим, що 30.08.1997 року він уклав шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , який був зареєстрований Городоцькою сільською радою Ружинського району Житомирської області, актовий запис №4.

Від даного шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що спільне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, спільне господарство не ведуть, фактичні шлюбні відносини припинені. Фізичні та духовні зв`язки між сторонами втрачені. Позивач вказує, що збереження сім`ї не можливе.

Ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 25.09.2023 року відкрито спрощене провадження у справі.

Позивач у судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 30 серпня 1997 року Городоцькою сільською радою Ружинського району Житомирської області, актовий запис №4 (а.с.16).

Від спільного шлюбу у сторін є малолітні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим 06.05.2010 року Городоцькою сільською радою Ружинського району Житомирської області та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданим 04.04.2012 року Городоцькою сільською радою Ружинського району Житомирської області (а.с.6-7).

Позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з позовом у даній справі, наполягає на розірванні шлюбу.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу -одна з основних його засад. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем, при цьому, остання повністю визнає позовні вимоги щодо розірвання шлюбу. Приймаючи до уваги заяви сторін, суд вважає, що вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу.

Відповідно до положень частин третьої, четвертої статті 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Такі положення національного законодавства України відповідають ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Частиною 2 статті 112 цього кодексу встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, при цьому, відповідач погоджується на розірвання шлюбу, то, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України.

З огляду на викладене, враховуючи доводи ОСОБА_1 , наведені у позові, а також визнання позовних вимог про розірвання шлюбу відповідачем у справі, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, відтак, розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивача, так і відповідача, а збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, тому позов необхідно задовольнити.

Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

У відповідності до абз.2 ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище, у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не просить відновити своє дошлюбне прізвище.

При пред`явленні позову про розірвання шлюбу, позивач звільнений від сплати судового збору, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Отже, взявши до уваги визнання відповідачем позову та дотримуючись вимог ст. 141, 142 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави лише 50 відсотків судового збору, що становить 536,80 грн.

Керуючись ч.1 ст.110, ст.112 , ст.113 Сімейного Кодексу України, ст.ст. ст. ст. 141, 142, 258, 259, 264, 265, 351, 352, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянином України та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянкою України, зареєстрований 30.08.1997 року Городоцькою сільською радою Ружинського району Житомирської області, актовий запис №4- розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн.

Сторони по справі:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ,

проживає: АДРЕСА_1 ;

відповідач- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає: АДРЕСА_2 .

Копію рішення після набрання законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. В. Митюк.