Справа №484/3230/22
Провадження № 22-ц/812/602/23
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 травня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

за відсутності учасників справи повідомлених про дату, час та місце розгляду справи належним чином,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , подану адвокатом Шалару Олексієм Іллічем

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 квітня 2023 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Паньковим Д.А., повний текст складено 14 квітня 2023 року, у цивільній справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розділ спільне майна подружжя набутого ними за час шлюбу.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 19 листопада 2016 року між ними з відповідачем було укладено шлюб.

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні.

Проте спільне подружнє життя не склалося, і рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 серпня 2022 року шлюб розірвано.

На сьогоднішній день, залишилося не вирішеним питання щодо розподілу спільного майна подружжя, яке складається з:

-трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , вартість якої згідно з довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 01 вересня 2022 року складає 264171, грн. 96 коп.;

-автомобіля марки Mitsubishi Lancer (VIN-код: НОМЕР_1 ), державний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, що зареєстровані за відповідачем, та іншого рухомого майна, середня ринкова вартість кого відповідно до звіту № 6390 про оцінку транспортного засобу від 07 вересня 2022 року становить 175160 грн. 00 коп.

Оскільки зареєстровану за відповідачем трикімнатну квартиру, автомобіль та інше майно, що зазначено у Додатку 1 до даного позову, отримано у власність у період шлюбу, тому вищевказане майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а отже є предметом поділу.

Вказувала, що трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 можливо поділити шляхом виділення в натурі відповідної частки, з огляду на те, що частки подружжя є рівними, оскільки інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Щодо автомобіля марки Mitsubishi Lancer, позивач зазначила, що він також є спільним майном подружжя, оскільки придбаний в період шлюбу. Так як, автомобіль являється річчю неподільною, виділити свою частку з вказаного майна неможливо, спільне володіння і користування ним наразі є неможливим, та вона має намір на припинення права власності своєї частки в даному майні шляхом компенсації вартості його частки за рахунок іншого спільного майна.

Щодо іншого спільного майна подружжя побутова техніка та меблі) загальною вартістю 79000 грн., то кожному із сторін повинно бути виділено додаткового спільного майна на суму 39500 грн. (79000 /2 = 39500 ).

За такого, пропонувала розподілити додаткове спільне майно наступним чином: право власності на додаткове спільне майно подружжя переходить повністю до позивачки, а остання в свою чергу віддає свою частку у праві власності на автомобіль, та відповідач доплачує позивачці грошову компенсацію у різниці між сумами у наступному розмірі: вартість 1/2 частини автомобіля (відповідно до звіту експерта) складає: 175160/2 = 87580,00 грн.; вартість 1/2 частини додаткового спільного майна подружжя складає 79000,00/2 = 39500,00 грн.

Отже, ОСОБА_2 повинен буде сплатити позивачці грошову компенсацію, яка складається з різниці сум: 87580,00 - 39500,00 = 48080,00 грн.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила розділити спільне майно подружжя: визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску; виділити ОСОБА_1 у власність рухоме майно: пральну машинку LG Inverter (Модель: LG FH0C3LD) Direct Drive 5 kg; телевізор Xiaomi Mi TV P1 32 Black; холодильник Liberton (Модель: LRD 150-206); мультиварку Grunhelm (Модель: mc-22sb); ліжко двоспальне дерев`яне; шафу-купе дерев`яну з дзеркалами; диван двоспальний; та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію частки позивача у вартості відчуженого спільного майна, автомобіля Mitsubishi Lancer, з урахуванням вартості виділеного рухомого майна, у сумі 48080 грн. Крім того, просила судові витрати покласти на відповідача.

12 жовтня 2022 року на адресу суду від відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 надійшла зустрічна позовна заява з вимогою про визнання його особистою приватною власністю квартири АДРЕСА_1 вартістю 319500 грн. Свою вимогу він обґрунтував тим, що зазначена квартира була придбана в період шлюбу, але за його особисті кошти, які він отримав від батька ОСОБА_4 .

Так, 07 червня 2017 року ОСОБА_4 , який є власником земельної ділянки у орендаря ОСОБА_5 , отримав наперед орендну плату в сумі 420000 грн. за використання земельної ділянки.

З моменту укладення шлюбу і по день придбання квартири 12 червня 2017 року сторони спільних коштів не мали, так як не працювали, доходів з інших джерел не отримували.

Отже, оскільки джерелом придбання квартири були особисті кошти, а не спільні сумісні кошти колишнього подружжя, то спірна квартира є особистою приватною власністю ОСОБА_2 .

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 листопада 2022 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою власністю (справа № 484/3438/22, провадження № 2/484/1148/22) до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя (справа № 484/3230/22, провадження № 2/484/1096/22) та об`єднано справи в одне провадження.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя - задоволено частково.

Здійснено розподіл спільного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частині квартири за кожним, яка складається із 3 (трьох) кімнат, загальною площею 44,6 кв.м., жилою площею 29,9 кв.м., та розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Виділено позивачу ОСОБА_1 у власність рухоме майно загальною вартістю 79000 грн., а саме: пральну машинку LG Inverter (Модель: LG FH0C3LD) Direct Drive 5 kg, вартістю 8500 грн.; телевізор Xiaomi Mi TV P1 32 Black вартістю 9000 грн.; холодильник Liberton (Модель: LRD 150-206) вартістю 14000 грн.; мультиварку Grunhelm (Модель: mc-22sb) вартістю 2500 грн.; ліжко двоспальне дерев`яне вартістю 20000 грн.; шафу-купе дерев`яну з дзеркалами вартістю 15000 грн.; диван двоспальний вартістю 10000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію частки позивача у вартості відчуженого спільного майна, автомобіля Mitsubishi Lancer, з урахуванням вартості виділеного рухомого майна, у сумі 48080 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 2591 грн. 66 коп., витрат на послуги експерта-оцінювача в сумі 700 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн., а всього стягнути судові витрати в сумі 8291 грн. 66 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про визнання майна (квартири) особистою приватною власністю - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачки за первісним позовом не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правову допомогу оскільки, при розгляді справи та винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції в порушення матеріальних норм дійшов помилкового висновку про те, що з відповідача потрібно стягнути витрати на правову допомогу тільки у розмірі 5000,00 грн., тому просив рішення в цій частині скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 12 400,00 задовольнити в повному обсязі.

Так, вказував, що з оскаржуваного рішення вбачається, що суд при його ухваленні не повно з`ясував обставини справи, що мають значення для справи щодо розміру витрат на правову допомогу позивача, висновки суду не відповідають обставинам справи в результаті чого порушено норми матеріального права, що є підставою для часткового скасування даного рішення.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції не встановив, що розмір гонорару, визначний стороною та його адвокатом, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівняння з ринковими цінами адвокатських послуг є завищеним.

Відповідачем не було надано до суду жодного клопотання щодо зменшення розміру витрат на правову допомогу, де б було обґрунтовано, що той розмір витрат, що визначили між собою позивач та її адвокат є завищеним.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Сотська С.О. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду в цій частині без змін.

У судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду апеляційної інстанції від представника позивача адвоката Шалару О.І. надійшла заява про розгляд прави за його відсутності та відсутності позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Зважаючи на приписи частини 2 статті 372 ЦПК України справу розглянуто за відсутності учасників справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції, в його оскаржуваній частині, у повній мірі не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , про розділ спільне майна подружжя набутого ними за час шлюбу та просила розділити спільне майно подружжя таким чином: визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску; виділити ОСОБА_1 у власність рухоме майно: пральну машинку LG Inverter (Модель: LG FH0C3LD) Direct Drive 5 kg; телевізор Xiaomi Mi TV P1 32 Black; холодильник Liberton (Модель: LRD 150-206); мультиварку Grunhelm (Модель: mc-22sb); ліжко двоспальне дерев`яне; шафу-купе дерев`яну з дзеркалами; диван двоспальний; та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію частки позивача у вартості відчуженого спільного майна, автомобіля Mitsubishi Lancer, з урахуванням вартості виділеного рухомого майна, у сумі 48080 грн. Крім того просила судові витрати покласти на відповідача.

12 жовтня 2022 року на адресу суду від відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 надійшла зустрічна позовна заява з вимогою про визнання його особистою приватною власністю квартири АДРЕСА_1 вартістю 319500 грн. та зареєстровану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 12 червня 2017 року, індексний номер 2586. Свою вимогу він обґрунтував тим, що зазначена квартира була придбана в період шлюбу, але за його особисті кошти, які він отримав від батька ОСОБА_4 .

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду миколаївської області від 14 листопада 2022 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою власністю (справа № 484/3438/22, провадження № 2/484/1148/22) до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя (справа № 484/3230/22, провадження № 2/484/1096/22) та об`єднано справи в одне провадження.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя - задоволено частково.

Здійснено розподіл спільного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, яка складається із 3 (трьох) кімнат, загальною площею 44,6 кв.м., жилою площею 29,9 кв.м., та розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири, яка складається із 3 (трьох) кімнат, загальною площею 44,6 кв.м., жилою площею 29,9 кв.м., та розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Виділено позивачу ОСОБА_1 у власність наступне рухоме майно загальною вартістю 79000 грн., а саме: пральну машинку LG Inverter (Модель: LG FH0C3LD) Direct Drive 5 kg, вартістю 8500 грн.; телевізор Xiaomi Mi TV P1 32 Black вартістю 9000 грн.; холодильник Liberton (Модель: LRD 150-206) вартістю 14000 грн.; мультиварку Grunhelm (Модель: mc-22sb) вартістю 2500 грн.; ліжко двоспальне дерев`яне вартістю 20000 грн.; шафу-купе дерев`яну з дзеркалами вартістю 15000 грн.; диван двоспальний вартістю 10000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію частки позивача у вартості відчуженого спільного майна, автомобіля Mitsubishi Lancer, з урахуванням вартості виділеного рухомого майна, у сумі 48080 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 2591 грн. 66 коп., витрат на послуги експерта-оцінювача в сумі 700 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн., а всього стягнути судові витрати в сумі 8291 грн. 66 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про визнання майна (квартири) особистою приватною власністю - відмовлено.

Рішення суду в частині вирішення вимог первісного позову та зустрічного позову щодо поділу спільного майна подружжя не оскаржується, а тому відповідно до приписів статті 367 ЦПК України його законність і обґрунтованість апеляційним судом не перевіряється.

Ухвалюючи рішення суду та вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн., при цьому жодного обґрунтування щодо підстав для зменшення розміру цих витрат не навів.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно положень частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність, видами адвокатської діяльності», зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України від 23.01.2014 року (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 28.11.2002 року Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинним цивільним процесуальним законодавством визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до приписів частин 1-6 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Правила частини 3 статті 141 ЦПК України визначають, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, приписами ЦПК України передбачено відповідні критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу необхідно надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що звертаючись до суду з вказаним позовом ОСОБА_1 зазначала, що попередній( орієнтований) розрахунок витрат на правничу допомогу становить 12 400 грн., які вона просила покласти на відповідача ( а.с.2).

Інтереси позивача за первісним позовом ОСОБА_1 в суді першої інстанції представляв адвокат Шалару О.І., на підставі договору про надання правничої допомоги від 15 серпня 2022 року та ордеру серії ВЕ №1069993 на надання правової допомоги від 16 серпня 2022 року (а.с.16,17, 18).

Відповідно до умов договору, клієнт зобов`язаний сплатити виконавцеві гонорар (винагороду) за надану правовому допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначеній Договором ( пункт 1.2 Договору); сума винагороди(гонорару) адвоката визначається за домовленістю сторін, виходячи з обсягу наданої парової допомоги(послуг) та витраченого часу, винагорода( гонорар) підлягає сплаті клієнтом протягом 7-ми днів з моменту отримання ним розрахунку за надані послуги і витрати, з урахуванням авансу, якщо такий мав місце або протягом 7-ми днів після отримання судового рішення по справ, за домовленістю сторін, про що зазначається в розрахунку; оплата винагороди(гонорару) підлягає сплаті клієнтом а готівковій (внести готівку до каси адвоката) або безготівковій формі( шляхом перерахування коштів на розрахунковий чи картковий рахунок адвоката)( пункт4.1,4.3,4.4 Договору).

На підтвердження понесення ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, до суду було надано наступні документи:

-розрахунок №1 надання послуг і витрат від 05 вересня 2022 року, відповідно до якого вартість зазначених у даному документі наданих адвокатом послуг становить 12 400 грн., з яких: консультації щодо порядку розподілу спільного майна подружжя, консультації щодо збору доказів - 1400 грн (2 год х 700 грн); запити до установ на отримання доказів 700 грн (1 год); опрацювання наданих клієнтом матеріалів 1400 грн. (2 год х 700 грн); вивчення судової практики, аналіз норм права 1400 грн (2 год х 700 грн.); формування правової позиції, готування позову, подання позову до суду 3500 грн (5 год х 700 грн); представництво в суді (подання/отримання документів) 1000 грн; представництво в суді (участь у судових засіданнях) 3000 грн. (а.с.20);

-квитанцію до прибуткового касового ордеру №1 від 07 вересня 2022 року про прийняття від ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової (правничої допомоги) допомоги від 15 серпня 2022 року, розрахунок №1 наданих послуг і витрат від 05 вересня 2022 року -12400 грн.(дванадцяти тисяч чотириста )грн. (а.с.21);

-акт №1 від 07 вересня 2022 року наданих послуг/виконаних робіт за договором про надання правової (правничої) допомоги від 15 серпня 2022 року (а.с.22).

Виходячи із вищезазначених норм цивільного процесуального права, наявність документального підтвердження витрат на професійну правничу допомогу та їх розрахунок, є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, стороною позивача за первісним позовом підтверджено витрати на правову допомогу у розмірі 12400 грн.

Відповідно до частин 2, 3 статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обвозів, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, зменшення судових витрат судом можливо лише за клопотанням іншої сторони.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи; суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Подібні висновки можна також зустріти в ряді постанов Верховного Суду зокрема, у справі № 922/3436/20, у справі № 910/7586/19, у справі № 910/16803/19.

Отже, зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

В то же час, суд при вирішенні питання зменшення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат.

Встановлено, що сторона відповідача будучи повідомленою в суді першої інстанції про розгляд справи, надавала зустрічний позов та інші процесуальні документи по справі, однак жодних пояснень, заперечень щодо заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, не надала.

Зважаючи на вищенаведене та враховуючи характер виконаної адвокатом роботи (правова консультація, вивчення матеріалів справи, направлення запитів та представництво інтересів клієнта в судових засіданнях), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, відсутність будь-яких заперечень, міркувань відповідача за первісним позовом щодо судових витрат, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість розміру витрат на професійну правничу допомогу 12400 грн. та погоджується з доводами апеляційної скарги й вважає, що витрати на правову допомогу підлягають стягненню у повному обсязі.

Таким чином, зменшуючи суму судових витрат на правову допомогу, понесених позивачем, з 12400 грн. до 5000 грн. за власною ініціативою, без наявності клопотання іншої сторони про таке зменшення, суд першої інстанції наведених вище норм процесуального права та правових висновків Верховного Суду не врахував.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, оскаржуване рішення підлягає зміні в частині визначення суми судових витрат на правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції, які підлягають стягненню ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , з 5000 грн. до 12400 грн.

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн. понесених позивачем в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає зазначити наступне.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

При поданні апеляційної скарги адвокат Шалару О.І. в інтересах ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 понесенні витрати пов`язані з оскарженням рішення та на підтвердження понесених витрат надав:

-розрахунок наданих послуг і витрат від 08 травня 2023 року відповідно до якого вартість зазначених у даному документі наданих адвокатом послуг становить 3500 грн., з яких: правової позиції, готування апеляційної скарги, подання скарги до суду 2550 грн (3 год х 850 грн); представництво в суді (подання/отримання документів) 1000 грн. (а.с.119);

-квитанцію до прибуткового касового ордеру №1 від 08 травня 2023 року про прийняття від ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової (правничої допомоги) допомоги від 15 серпня 2022 року, розрахунок №1 наданих послуг і витрат від 08 травня 2023 року три тисячі п`ятсот грн. (а.с.122);

- акт №1 від 08 травня 2023 року наданих послуг/виконаних робіт за договором про надання правової (правничої) допомоги від 15 серпня 2022 року (а.с.120).

ОСОБА_2 не подав до апеляційного суду клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги, неспівмірність цих витрат не доводив.

Визначаючи сукупний розмір сплачених відповідачкою витрат на правничу допомогу, який підлягає їй відшкодуванню відповідачем, колегія суддів застосовуючи правовий висновок у постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) щодо реальності (дійсності та необхідності) витрат на правничу допомогу, дійшов висновку, що компенсації підлягають 2550 грн. за підготовку апеляційної скарги. Витрати на формування правової позиції, подання скарги до суду, представництво в суді(подання/отримання документів не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною, оскільки фактично охоплюються змістом наданої послуги з підготовки апеляційної скарги. Решту витрат слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Шалару Олексієм Іллічем задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 квітня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи у суді першої інстанції змінити, збільшити стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді першої інстанції з 5000 (п`яти тисяч) грн. 00 коп. до 12400 (дванадцяти тисяч чотириста) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) 2550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесенні під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 31 травня 2023 року.