Ухвала

31 травня 2023 року

м. Київ

справа № 753/1451/22

провадження № 61-7588ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 лютого 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

ОСОБА_2 обґрунтовувала позов тим, що в результаті винних дій ОСОБА_1 , під час керування ним автомобілем сталась ДТП, що встановлено постановою судді Макарівського районного суду Київської області від 02 листопада 2021 року. Вказувала, що внаслідок ДТП автомобілю позивачки були спричинені механічні пошкодження. Відповідно до полісу від 14 липня 2021 року № 204954150 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів позивачка застрахувала свій транспортний засіб «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 у Приватному акціонерному товаристві страхова компанія «Вусо» (далі - ПрАТ СК «Вусо»). Зазначала, що 26 листопада 2011 року страховик виплатив їй 130 000,00 грн. У подальшому ОСОБА_2 продала автомобіль, оскільки за результатами експертного дослідження відновлювальний ремонт є недоцільним. Враховуючи те, що відповідач добровільно різницю між фактично виплаченою сумою на ремонт автомобіля не відшкодовував, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_1 : 89 000,00 грн у відшкодування заподіяної шкоди, 40 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди, витрати на послуги майданчика утримання транспортного засобу у розмірі 2 680,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 8 000,00 грн, що разом становить 139 680 грн.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 21 лютого 2022 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 26 квітня 2023 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 89 000,00 грн; витрати, понесені за оплату послуг майданчика тимчасового утримання транспортного засобі в розмірі 2 680,00 грн, витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 369,80 грн, моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 у травні 2023 року засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 лютого 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 квітня 2023 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким залишити позов без розгляду або відмовити у задоволенні позову.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову в яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2023 року становить 2 684,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Таким чином, ціна позову у цій справі (131 680,00 грн) не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 100 = 268 400,00 грн).

Касаційна скарга містить посилання на те, що судове рішення у цій малозначній справі оскаржується до суду касаційної інстанції на підставі підпунктів «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Зокрема, заявник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме: необхідність формування правового висновку щодо застосування положень рішення Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41 «Про затвердження Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції».

Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики на сучасному етапі її розвитку й становлення, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, вагомістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 вересня 2022 року у справі № погодився з висновком суду апеляційної інстанції зокрема, що Рішенням Ради адвокатів України від 26 червня 2019 року № 68 «Про затвердження роз`яснення щодо застосування форми (бланку) ордеру на надання правничої (правової) допомоги», допускається можливість використання типової форми ордеру, виготовленої друкарським способом на замовлення ради адвокатів регіону відповідно до Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затверджене рішенням Ради адвокатів України № 36 від 17 грудня 2012 року, із змінами та доповненнями, і після 01 січня 2022 року. Підставою представництва, а отже і повноважень адвоката є укладений між ним та клієнтом договір. У ордері, який виписав адвокат, міститься посилання на договір, тому лише та обставина, що форма ордеру не відповідала затвердженій формі цього документу РАУ, було би надмірним формалізмом ставлення до вимог закону і порушенням прав на справедливий судовий захист.

Відтак, доводи касаційної скарги не свідчать про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Крім того, аналіз судових рішень у справі та наведені заявником у скарзі доводи не дають підстав для висновку про те, що дана справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для заявника (підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга не містить інших посилань на винятки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків не встановив, заявник їх наявність не обґрунтував.

Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 лютого 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак