Справа № 405/5467/22
Провадження №2/405/758/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2023 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Дризі Є.В.,

за участю учасників справи:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Вишні Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницький цивільну справу № 405/5467/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Кропивницький відділ державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Вишня Г.В., яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ № 1156469 від 09 жовтня 2022 року, в інтересах позивача звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Кропивницький відділ державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в якому (позові) просить: припинити з моменту подачі позову до суду стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 16 серпня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються за рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 жовтня 2013 року.

В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 жовтня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 16 серпня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, зазначила, що у зв`язку з воєнними діями на території України, спільна донька сторін проживає у Республіці Польща, разом з тіткою ОСОБА_4 , при цьому, відповідач ОСОБА_2 проживає окремо від доньки, донькою не цікавиться, не приймає участі в її житті та аліменти, які стягуються з позивача на утримання доньки, - витрачає на власні потреби, на підставі чого, та, враховуючи, що аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина і який здійснює утримання цієї дитини, враховуючи також, що неповнолітня донька сторін не проживає з відповідачем та остання на власний розсуд розпоряджається отриманими від позивача аліментами, та не спрямовує їх на утримання спільної доньки сторін, що стало підставою для звернення позивача з зазначеним позовом до суду.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 жовтня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Кропивницький відділ державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви, на усунення яких позивачу запропоновано сплатити судовий збір в розмірі 992,40 грн., а також надати належним чином засвідчене рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.10.2013 року по справі № 404/7661/13-ц, та належним чином засвідчену копію постанови про відкриття виконавчого провадження (АСВП № 52953604) від 23.11.2016 року.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Вишня Г.В. на виконання ухвали суду від 17 жовтня 2022 року надала до суду оригінал квитанції про сплату позивачем судового збору на суму 992,40 грн., а також належним чином засвідчене рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.10.2013 року по справі № 404/7661/13-ц та копію постанови про відкриття виконавчого провадження (АСВП № 52953604) від 23.11.2016 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 листопада 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки для їх подання.

Ухвалою суду від 16 січня 2023 року підготовче провадження по даній цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Зазначеною ухвалою також задоволено клопотання представника позивача про виклик в судове засідання свідка ОСОБА_5 .

Позивач ОСОБА_1 та в його інтересах представник адвокат Вишня Г.В. в судовому засідання позовні вимоги про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених в позові, просили позов задовольнити. Додатково зазначили, що дитина ОСОБА_3 повернулася з Польщі в Україну, проживає з бабусею ОСОБА_5 (матір`ю відповідача ОСОБА_2 ) та перебуває на утриманні позивача ОСОБА_1 , який проходить службу в ЗСУ. При цьому, відповідач ОСОБА_2 , яка проживає окремо від доньки, відмовилася передати їй картку, на яку надходять аліменти. Позивач ОСОБА_1 також зазначив, що рішення про стягнення з нього (позивача) аліментів на користь відповідача на утримання доньки ОСОБА_6 на теперішній час не є актуальним, так як донька не проживає з відповідачем, і заперечує щодо проживання з відповідачем, так як відповідач проживає зі співмешканцем, з яким їх донька не знаходить спільної мови, крім того, він її (доньку) ображає, а відповідач при цьому її не захищає. Вказав, що він погодився, щоб донька проживала в Польщі в сім`ї ОСОБА_4 , якій він почав перераховувати щомісячно кошти на утримання доньки, яку повністю сам забезпечує, в той час, як мати дитини відповідач по справі, - не допомагає матеріально доньці.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялася судом належним чином, в порядку п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, відзив на позов, - не подавала, на підставі чого суд вважає, що відповідач не скористалася своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні та подання суду доказів.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог напредмет спору: Кропивницький відділ державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце його проведення повідомлявся судом належним чином, про що свідчить підпис уповноваженого представника ОСОБА_7 про отримання судової повістки 22.06.2023 року. Заяви, клопотання, письмові пояснення третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору, до суду не надходили.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , в його інтересах представника адвоката Вишню Г.В., неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,а також свідка ОСОБА_5 , дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст. 5 ЦПК України).

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначений ст. 16 ЦК України.

Крім того, захист сімейних прав та інтересів визначений ст. 18 СК України, за якою суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: припинення правовідношення, а також його анулювання (п. 3 ч. 2 ст. 18 СК України).

Згідно зі ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що від фактичних шлюбних відносин сторони мають спільну неповнолітню дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , виданого 17 червня 2008 року Новенською селищною радою Кіровського району м. Кіровограда, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 32.

Батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в свідоцтві про народження зазначені в графі «Батько» - ОСОБА_1 , в графі «Мати» - ОСОБА_2 .

Судом також встановлено, що заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 жовтня 2013 року, яке набрало законної сили 31.10.2013 року (справа № 404/7661/13-ц) стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 , на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 16 серпня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На підставі зазначеного рішення 11 жовтня 2013 року Кіровським районним судом м.Кіровограда було видано виконавчий лист № 2/404/3051/13, який в подальшому було пред`явлено стягувачем ОСОБА_2 до виконання.

Постановою старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Урбаном Д.Д. від 23.11.2016 року (ВП № 52953604) відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/404/3051/13, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда 11.10.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 16 серпня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім того, постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесену 23 листопада 2016 року старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Урбаном Д.Д., при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/404/3051/13, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда 11.10.2013 року, звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід від особи, якою є: ТОВ «Епіцентр К».

В подальшому виконавче провадження неодноразово передавалося між відділами ДВС та постановою старшого державного виконавця Кропивницького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Макари О.В. від 16.01.2020 року прийнято виконавче провадження № 52953604 з примусового виконання виконавчого листа № 2/404/3051/13, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда 11.10.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згідно з пунктом 3 Указу у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Воєнний стан введено на всій території України та його дію на теперішній час продовжено.

Як вбачається з заяви, посвідченої 18 серпня 2022 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Письменною Л.І., батько ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстровано в реєстрі за № 318, яка на даний час мешкає у АДРЕСА_1 , в якості його уповноваженої особи до здійснення поточного догляду над його неповнолітньою донькою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка уже перебуває у АДРЕСА_1 , у зв`язку з воєнними діями на території України, в період до 18.11.2022 року, яка вживатиме усіх залежних від неї заходів для безпечного перебування його дочки за кордоном, вирішуватиме будь-які інші питання стосовно дитини, які можуть виникнути під час її перебування у Республіці Польща.

Відповідно до довідки підтвердження відвідування школи, виданої Навчально-виховним комплексом «Школа-дитячий садок» № 4 від 18.10.2022 року № 4/40/22 м. Вроцлав (ідентичність перекладу з польської мови на українську мову завірено директором Бюро Перекладів «Адмірал» ОСОБА_8 ) ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у 2022/2023 навчальному році відвідує Початкову школу № 40 у Вроцлаві при Навчально-виховному комплексі «Школа-дитячий садок» № 4.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Аналогічні положення закріплені у ст. 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

З огляду на зазначене, у судовому засіданні 06.02.2023 року були заслухані пояснення доньки сторін неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка пояснила, що навчається в 8-му класі школи № 40 у Республіці Польща та паралельно навчається в Україні в 9-му класі Завадівської гімназії. Стосовно обставин справи пояснила, що в 2019 році її мама ОСОБА_2 поїхала до Польщі на постійне місце проживання, а вона залишилась проживати з бабусею ОСОБА_5 , якій мама віддала банківську картку, на яку її батько ОСОБА_1 перераховував аліменти на її утримання. Після початку війни в Україні, 9 березня 2022 року, вона з бабусею ОСОБА_5 , на кошти батьків, також виїхали до Польщі, де проживали у с. Жабя-Воля в хостелі, при цьому мама з вітчимом на 2-му поверсі, а вона з бабусею на - 1-му. Через три місяці, в червні 2022 року, бабуся повернулася до України, повернувши мамі банківську картку, а вона залишилась проживати в кімнаті окремо від мами. На вихідних, вона з мамою разом купували продукти для всіх, розкладали по окремих холодильниках, мама час від часу приносила їй приготовану їжу, а так в основному доводилося готувати самостійно. При цьому, вона неодноразово висловлювала свою незгоду, з тим, що кошти, які перераховує батько на її утримання, витрачаються на всіх, на що мама відповідала, що самостійно вирішує куди їй витрачати аліменти, які, зокрема, використовувалися на продукти харчування та засоби гігієни. Одяг мама їй не купувала та пропонувала витрачати власні кошти, які вона заробила в Польщі, працюючи неповний робочий день. Крім того, після непорозуміння з мамою, вона почала проживати у тітки ОСОБА_4 , яка є дружиною рідного брата мами у м. Вроцлав, Польща, при цьому через три тижні мама запропонувала їй повернутися, однак відмовилась проживати без вітчима, тому вона залишилась проживати у тітки та 26 чи 27 грудня 2022 року разом з нею та її дітьми повернулися до України, та наразі вона проживає разом з бабусею ОСОБА_5 . При цьому, коли вона почала проживати в сім`ї її тітки ОСОБА_4 , батько пересилав основні кошти на її утримання тітці та безпосередньо їй кишенькові витрати в розмірі 1 000,00 грн., на даний час матеріально вона забезпечена, та не розуміє, куди мамою витрачалися кошти, як аліменти на її утримання, коли вони проживали в Польщі. Також зазначила, що після отримання паспорту разом з тіткою, її синами та двома сестрами вона повернеться до Польщі, однак з мамою та її співмешканцем вона проживати не бажає, оскільки з останнім у неї виникають непорозуміння. Після завершення війни має намір повернутися до України та проживати разом з батьком.

Крім того, 06.02.2023 року допитана в судовому засіданні за клопотанням позивача свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що вона є матір`ю відповідача ОСОБА_2 та бабусею ОСОБА_3 . Зазначила, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 проживали разом в цивільному шлюбі, від якого мають дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та коли дитині виповнилося три роки відносини між ними були припинені та донька з онукою переїхали проживати до неї (свідка), за своїм зареєстрованим місцем проживання. При цьому, спочатку між батьками дитини існувала домовленість про добровільну сплату аліментів, однак коштів, які надавав позивач не вистачало, в зв`язку з чим, донька звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів та рішенням суду позов було задоволено, виконавчий лист пред`явлений до виконання та виконавчою службою була нарахована заборгованість, яку позивач в подальшому погасив. В березні, 2020 року донька ОСОБА_2 поїхала працювати до Польщі, а онука ОСОБА_3 залишилась з нею, також донька віддала їй картку, на яку нараховувалися аліменти та спрямовувалися виключно на дитину. Позивач ОСОБА_1 також додатково забезпечував дитину матеріально та проводив з нею вільний час. З початком війни в Україні позивач ОСОБА_1 пішов до територіальної оборони та наполегливо в цілях безпеки, рекомендував їм виїхати з України, в зв`язку з чим, 09.03.2022 року вона разом з онукою приїхали в Польщу, де донька в хостелі орендувала їм кімнату на 1-му поверсі, а сама зі співмешканцем проживала на 2-му поверсі. 10.06.2022 року вона (свідок) повернулася до України, а картку, якою вона також користувалася в Польщі, в інтересах дитини, повернула доньці ОСОБА_2 . Крім того, онука ОСОБА_3 залишилась проживати в тій же кімнаті, з сусідкою по кімнаті. У зв`язку з тим, що донька ОСОБА_2 багато працювала, онука залишалася без уваги, а тому потрапила в неприємну ситуацію, в зв`язку з чим, донька вирішила повернути онуку до України, однак вона (свідок) запропонувала їй залишити онуку з дружиною її (свідка) старшого сина ОСОБА_4 , яка була не проти та також мешкала зі своєю сім`єю у Польщі у місті Вроцлав. З того часу онука почала проживати у м. Вроцлав з ОСОБА_4 , а позивач ОСОБА_1 почав перераховувати кошти на утримання доньки на її картку, однак з часом, враховуючи необізнаність дитини у фінансах, кошти перераховував ОСОБА_4 . На даний час онука проживає в Україні, як з нею, так і з ОСОБА_4 , ображена на матір та її співмешканця, а тому вони не спілкуються, хоча іноді кошти вона їй надавала, а взагалі матеріально утримує онуку ОСОБА_6 батько ОСОБА_1 .

Відповідно до виписки (окремі операції) по картці НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC9 від 19.07.2018 року за період 24.02.2022 по 23.03.2023 року клієнта ОСОБА_1 , наданої АТ КБ «ПриватБанк» від 24.03.2023 року за вих. № 4А1IMFQP3409№49j, з картки ОСОБА_1 № НОМЕР_2 здійснювалися перекази коштів на картку НОМЕР_4 , і, зокрема, 14.11.2022 на суму 9 045,00 грн.; 21.11.2022 на суму на суму 4 522,50 грн., 13.12.2022 на суму 9 045,00 грн.; 26.12.2022 на суму 4 522,50 грн.; 13.01.2023 на суму 10 050,00 грн.; 18.02.2023 на суму 14 070,00 грн. та 08.03.2023 на суму 10 050,00 грн.

Окрім того, в судовому засіданні 06.07.2023 року за клопотанням позивача ОСОБА_1 додатково були заслухані пояснення неповнолітньої ОСОБА_3 , яка пояснила, що в лютому 2023 року разом з ОСОБА_4 приїхала до Польщі, з мамою не спілкувалась та за цей час мама перерахувала їй 500 злотих, 2000 гривень перерахувала бабусі на картку та на день її народження перерахувала їй 2000,00 грн. В травні, 2023 року вона повернулася до України та проживає з бабусею ОСОБА_5 , яка також її утримує. Поряд з цим, зазначила, що основну матеріальну допомогу отримує від батька ОСОБА_1 , який задовольняє всі її потреби, матір ОСОБА_2 у її матеріальному забезпеченні участі не приймає, а також не цікавиться її життям.

Також, в судовому засіданні 06.07.2023 року за клопотанням позивача додатково була допитана свідок ОСОБА_5 , яка вказала, що онука в лютому, 2023 року виїхала до Польщі та проживала у м. Вроцлаві з ОСОБА_4 та в травні, 2023 року повернулася до України та проживає з нею (свідком). За цей час відповідач ОСОБА_2 двічі присилала по 2000,00 грн. Крім того, вони з позивачем домовились, що поки онука проживає разом з нею, він буде перераховувати їй кошти на утримання доньки в розмірі 5000,00 грн. на харчування, кишенькові кошти позивач надає дитині в розмірі 500,00 грн. щотижнево, також додатково надає кошти на придбання дитині одягу та на інші витрати. Вказала, що відповідач ОСОБА_2 обізнана про наявність в суді справи про припинення стягнення аліментів на утримання доньки, не заперечувала щодо укладення з позивачем мирової угоди, проте не може приїхати в Україну для дачі особистих пояснень, також вона знає, що ОСОБА_1 несе додаткові витрати на утримання доньки.

Звертаючись до суду з позовом про припинення стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі від всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, позивач ОСОБА_1 як на підстави позовних вимог зазначив, що донька ОСОБА_3 , яка проживає з бабусею ОСОБА_5 та тіткою ОСОБА_4 повністю перебуває на його утриманні, в свою чергу, відповідач з серпня, 2022 року, проживаючи окремо від дитини, участі у вихованні та утриманні доньки не приймає, та отримані аліменти, які сплачувалися ним (позивачем) на утримання неповнолітньої дитини, в подальшому використовувала на власний розсуд, а не на утримання доньки.

Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання на користь того з батьків, з ким проживає дитина і який здійснює утримання цієї дитини.

Аналіз частини 2 ст. 181 СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти має той з батьків, хто проживає окремо від неї.

Таке тлумачення цієї норми міститься також в п.17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за яким право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Згідно із статтею 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

З аналізу статей 267 - 271 СК України вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а стаття 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77, ст. 79, ч. 1 ст. 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У частинах першій, другій та третій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У зв`язку із зазначеним, з урахуванням предмета спору - припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема, з одержувачем аліментів чи з їх платником.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 04.09.2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Судом встановлено та підтверджується письмовими доказами по справі та не спростовано відповідачем, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,не проживає з відповідачем ОСОБА_2 , на користь якої були стягнуті аліменти з позивача - батька дитини, знаходиться на утриманні позивача ОСОБА_1 , та вважає, що проживання матері неповнолітньої дитини за межами України має істотне значення та підставою, яка вказує на необхідність припинення стягнення аліментів.

Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повністю знаходиться на утриманні батька - позивача ОСОБА_1 , що свідчить про те, що змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача, при цьому, враховуючи також загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача ОСОБА_1 шляхом припинення з 01 листопада 2022 року, з якої неповнолітня дитина не проживає з відповідачем примусового стягнення на користь відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 жовтня 2013 року, а тому позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.12-13, 76-81, 89, 211, 223, 247, 258, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Кропивницький відділ державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - задовольнити.

Припинити з 01 листопада 2022 року, стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 16.08.2013 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , які стягуються на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 жовтня 2013 року,

Виконавчий лист № 404/7661/13-ц, 2/404/3051/13, виданий на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 жовтня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , аліментів на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 16.08.2013 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , - відкликати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , судовий збір в розмірі 992 грн.40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова