ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/356/23 Справа № 205/7293/19 Провадження № 22-з/803/255/23 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
01 червня 2023 року м. Дніпро
Донецький апеляційний суд у складі:
Головуючого - судді Халаджи О. В.
суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,
розглянувши без повідомлення учасників справи у м. Дніпро заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє Ковальчук Денис Юрійович про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу в Дніпропетровській області Шатковська Ірина Юріївна, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 травня 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , в інтресах якої діє Ковальчук Денис Юрійович та ОСОБА_2 задоволено частково.
Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2022 року скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу в Дніпропетровській області Шатковська Ірина Юріївна, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу відмовлено.

26 травня 2023 року від ОСОБА_3 надійшли заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, в яких він просив стягнути з позивачки на користь ОСОБА_1 витрати по судовому збору у розмірі 1611, 00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстнації та апеляційної у розмірі 40000 грн., та з позивачки на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1153 грн.

У ч.4 ст. 270 ЦПК України зазначено, що у випадку необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи у судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Вивчивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 та задоволення заяви ОСОБА_2 про прийняття додаткової постанови з наступних підстав.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 2 статті 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Відповідно до п/п 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 рокуз апеляційної скарги на рішення суду судовий збір справляється в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

У п/п 2 пункту 1 частини 1 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 року № 484-VІІІ) зазначено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру яка подана: юридичною особою або фізичною особою - підприємцем справляється судовий збір, 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання фізичною особою,0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 № 2246-VIII прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1921 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вказаним позовом 22 серпня 2019 року, що підтвреджується вхілною печаткою суду першої інстанції (т.1 а.с.4-20), при поданні позовної заяви позивачкою було чплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн, що підтверджується оригіналом квитанції.

Також з матеріалів справи вбачається, що при зверненні з апеляційною скарго, ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 1611,00 грн, що підтвреджується платіжною інструкцією (т.3 а.с.90) та ОСОБА_2 було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1153,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією (т.3 а.с.169).

З позовної заяви ОСОБА_4 , вбачається, що нею була заявлена одна немайнова вимога, а саме встановлення факту сумісного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з вересня 2002 року по березень 2019 року.

Сума, що підлягала сплаті при поданні апеляційної скарги становить 1152,60 грн. ( 1921 х 0,4 = 768,40 х 150% = 1152,60 грн.).

Судом апеляційної інстанції апеляційні скарги були задоволенні частково, рішення суду скасовано, в задоволенні позовних вимоги ОСОБА_4 відмовлено.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону України « Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

Відповідно до ч.2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційних скарг у розмірі 1152,60 грн, на кожного, а отже заяви в частині стягнення судового збору підлягають частковому задоволенню.

Також слід зазначити, що заявники не позбавлені права звернутися до суду із заявою про повернення надмірно сплаченого судового збору.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (частини 1, 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та адвокатом Ковальчуком Д.Ю було укладено договір про надання правничої допомоги від 22 березня 2021 року.

21 вересня 2022 року була укладена додаткова угода до договору про надання правничої допомоги від 22 березня 2021 року.

09 січня 2023 року укладено договір про надання правничої допомоги

Також з матеріалів справи вбачається, що Ковальчук Д.Ю. представляв інтереси ОСОБА_1 у суді першої інстанці на підставі ордера Серія ДП № 1009/024 від 23.03.2021 року (т.2 а.с.4) та в апеляційній інстанції на підставі ордера Серія АЕ № 1175105 від 20.01.2023 року (т.3 а.с.125).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.(Постанова Великої Палати Верховного Суду справа № 755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року).

Згідно Акту приймання наданої правничої допомоги від 24 листопада 2022 року за договором про надання правничої допомоги від 22 березня 2021 року, адвокатом Ковальчуком Д.Ю. було надано відповідачу професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, взгалом 15 годин, на суму в розмірі 20000 гривень.

Згідно Акту приймання наданої правничої допомоги від 25 травня 2023 року за договором про надання правничої допомоги від 09 січня 2023 року, адвокатом Ковальчуком Д.Ю. у апеляціній інстанції було надано правничу допомогувзагалом на 20 годин на суму 20000 гривень.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з її конкретних обставин, колегія суддів вважає, що зазначені представником ОСОБА_1 Ковальчуком Д.Ю. витрати на правничу допомогу в розмірі 40000 грн.. є завищеними.

Згідно акту наданих робіт вбачається, що варітсь одніє години роботи адвоката коштує 1000 грн.

З вказаних актів вбачається, що у суді першої інстанції, адвокат витратив 10 годин для підготовки, направлення подання клопотань та доручень до суду та учасникам справи.

У суді апеляційної інстанції представником відповідачки було надано правничу допомогу взагалом на 20 годин.

12 годин підготовка та направлення апеляційної скарги на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2022 року, 5 годин підготовка та підписання клопотань про дослідження показів свідків та дослідженні доказів, та 3 години участь у судових засіданнях

Апеляційний суд вважає, що суми за розгляд справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції є завищеної, оскільки вказані дії адвоката не потребують значного часу для квалифікованого представника яки замається адвокатськю діляністю з 2012 року, крім того слід зазначити, що судові засіданні у суді апеляційної інстанції не тривали одну годину, як це було зазначено в акті виконаних робіт.

Також слід зазначити, що підготовка до розгляду цієї справи не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи. Сума витрат, заявлена представником відповідача для відшкодування витрат на правничу допомогу є неспівмірною зі складністю цивільної справи та не доведеною як фактична та неминуча.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з позивача на користь відповідача 15000 грн витрат на професійну правничу допомогу пов`язаних з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє Ковальчук Денис Юрійович про ухвалення додаткового рішеннязадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмрі 1152,60 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на Користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1152,60 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О. В. Халаджи

О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська