Справа № 595/898/23
Провадження № 2-п/595/2/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2023

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Тхорик І.І.,

за участю секретаря судового засідання Пастушака І.Д.,

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 14 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 14 серпня 2023 року, ухваленим у справі №595/898/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, позов задоволено частково, вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 10 559 (десять тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн 36 коп. матеріальної шкоди, 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн моральної шкоди, 3730(три тисячі сімсот тридцять) грн 80 коп. інфляційних нарахувань та 3% річних в розмірі 526(п`ятсот двадцять шість) грн 80 коп., внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, що мало місце 03 травня 2021 року. В задоволенні решти вимог відмовлено. Окрім того, з ОСОБА_2 в користь держави стягнуто судовий збір в сумі 1073,60 грн.

31 жовтня 2023 року заявник ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник, адвокат Дяків Д.І., звернувся в суд із заявою, в якій просив поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 14 серпня 2023 року у справі №595/898/23. Одночасно просив суд скасувати вищевказане заочне рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Зазначає, що 05 грудня 2022 року відповідач виїхав за кордон, де перебуває по теперішній час, у зв`язку з чим останній не міг знати про судове засідання, та, відповідно подати відзив по справі. Оскільки вони дізналися про заочне рішення лише 09 жовтня 2023 року, просить поновити строк на перегляд такого. Вказує, що з даним рішенням вони не погоджуються і вважають таке передчасним. Зокрема, в справі відсутнє ставлення позивача відносно ухвалення заочного рішення. Також вважає, що при винесенні такого не приділено належної уваги встановленню причинно-наслідкового зв`язку між поведінкою та шкодою. Зокрема, до матеріалів позовної заяви долучено цілу низку копій квитанцій дуже поганої якості, по яких взагалі не можливо встановити, що куплялося. Також міститься виписка №734, де вказано перелік лікарств якими проводили лікування позивача після отриманої травми, проте, в квитанціях, долучених до матеріалів справи, є ціла низка лікарств та процедур, які не призначалися для усунення наслідків травми, з чого слідує, що розмір матеріальної шкоди є явно завищеним, без належного обґрунтування. Відтак, вважають, що враховуючи характер травми, суть завданих тілесних ушкоджень та тривалість на відновлення після їх отримання, встановлення розміру відшкодування моральної шкоди в розмірі 15 000 грн не відповідає критеріям розумності та справедливості, на їх думку, така повинна становити 4000 грн. Окрім того, позивач не надав жодного доказу, що він доводив до відома відповідача, що в нього виникало зобов`язання по сплаті матеріальної шкоди в розмірі 10 577,36 гр. саме 27 серпня 2021 року, тобто, коли утворилося грошове зобов`язання у справі. Також, звертає увагу на те, що в кримінальній справі не було заявлено позову про відшкодування шкоди, хоча суд неодноразово роз`яснював потерпілому про його таке право і, крім того, в ухвалі Тернопільського апеляційного суду про залишення апеляційної скарги адвоката Пасічника А.З. без задоволення, чітко зазначено, що позивач у справі відмовився від відшкодування шкоди, яка пропонувалася. Проте, після спливу 20-ти місяців позивач подає позов із застосуванням ст.625 ЦК України, нараховує відповідальність в розмірі майже 11 000 грн, тим самим, зловживаючи своїми правами, здійснює штучну накрутку вимог позову з 30 000 грн до 40 000 грн. Також, вважає незрозумілим чому періодом старту розрахунку позивач зазначає 01 вересня 2021 року, адже низка квитанцій на підтвердження матеріальної шкоди, долучених до матеріалів справи, датовані вже після 01 вересня 2021 року. За наведених обставин просить заявлені вимоги задовольнити.

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2023 року поновлено пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду від 14 серпня 2023 року в цивільній справі № 595/898/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про перегляд заочного рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 14 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Представник ОСОБА_2 , адвокат Дяків Д.І., будучи присутнім у судовому засіданні, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив такі задовольнити з підстав, викладених у заяві. Щодо поданого клопотання представником позивача про відкладення розгляду справи заперечив, посилаючись на те, що до такого не долучені докази, які б підтверджували поважні причини його неприбуття в судове засідання.

Позивач ОСОБА_3 та його представник адвокат Пасічник А.З. в судове засідання не з`явились повторно, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи. Представник позивача, адвокат Пасічник А.З. подав до суду клопотання, в якому просив відкласти розгляд даної справи на іншу дату, посилаючись на те, що 29.11.2023 о 12.00 год. він братиме участь у судовому засіданні Монастириського районного суду Тернопільської області у справі №603/598/22.

Суд, розглянувши наведене вище клопотання представника позивача, адвоката Пасічника А.З., не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, зважаючи на те, що до клопотання не долучено доказів, які б підтверджували наведені у клопотанні обставини. Одночасно слід зазначити, що стороною позивача не заявлялось клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Зважаючи на строки розгляду справи та обізнаність сторони позивача з часом та місцем розгляду справи, призначеної на 29 листопада 2023 року о 12.00 год., суд вважає за можливе розгляд справи провести за їх відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи та заяви про перегляд заочного рішення, приходить до висновку про те, що заява не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 26 травня 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 06 червня 2023 року було відкрите спрощене провадження з повідомленням (викликом) сторін у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Відповідач ОСОБА_2 в зал судового засідання не прибув повторно, будучи належним чином повідомленим про дату та місце розгляду справи, шляхом направлення на його адресу, зазначену у позовній заяві, судових повісток засобом зв`язку Укрпошта та розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подавав, відзиву на адресу суду не надходило. Із матеріалів справи вбачається, що направлена на зареєстровану адресу проживання відповідача ОСОБА_2 судова кореспонденція вручена особисто 13 червня 2023 року, згідно перевірки статусу відстеження за №964 від 21 червня 2023 року. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення судова повістка про призначене судове засідання на 01.08.2023 повернулась без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Про призначене судове засідання на 14.08.2023, відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті судової влади України.

У судове засідання, призначене на 14 серпня 2023 року, позивач та його представник не з`явилися, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, в якому він підтримує позовні вимоги та просить такі задовольнити. Одночасно суд зазначає, що наведена заява не містить застереження з приводу заперечення сторони позивача щодо ухвалення судом заочного рішення.

14 серпня 2023 року у справі було ухвалене заочне рішення, згідно якого позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушеннямзадоволено частково та вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 10 559 (десять тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн 36 коп. матеріальної шкоди, 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн моральної шкоди, 3730(три тисячі сімсот тридцять) грн 80 коп. інфляційних нарахувань та 3% річних в розмірі 526(п`ятсот двадцять шість) грн 80 коп., внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, що мало місце 03 травня 2021 року.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

З матеріалів справи вбачається, що направлена на зареєстровану адресу проживання відповідача ОСОБА_2 судова кореспонденція (копія рішення від 14.08.2023) не вручена, згідно довідки про причини повернення/досилання зазначено «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ч. 1 ст. 288 Цивільного процесуального кодексу України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що відповідач не з`явився в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення та не повідомив про причини своєї неявки з поважних причин, оскільки в матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про обізнаність відповідача щодо дати та часу проведення судового розгляду.

При цьому, зі змісту положень ч. 1 ст. 288 ЦПК України вбачається, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом одночасно кількох обставин: відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Однак, в даному випадку суд, дійшовши висновку про наявність поважних причин неявки в судове засідання та не повідомлення суду про причини неявки, не вбачає у заяві про перегляд заочного рішення суду посилань на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

При цьому, до заяви про перегляд заочно рішення жодного доказу в розумінні положень ст. 76 ЦПК України не додано. Отже, заявником не було надано суду належних і допустимих доказів, в обґрунтування поданої заяви про перегляд заочного рішення, які б могли вплинути на зміст прийнятого рішення.

Суд вважає, що пояснення та докази, на які посилається в своїй заяві відповідач ОСОБА_2 та його представник, адвокат Дяків Д.І. зводяться лише до правової позиції відповідача щодо предмету спору та фактичної переоцінки доказів та обставин, які судом оцінені і встановлені при прийнятті рішення, тобто заявник фактично не погоджується з прийнятим рішенням, здійсненою судом оцінкою доказів та встановленими обставинами справи і відповідно застосованими судом нормами чинного законодавства України.

У відповідності до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з наведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

За таких обставин, посилання в заяві сторони відповідача не є доказами, що мають істотне значення для правильного вирішення справи в розумінні положень ч. 1 ст. 288 ЦПК України, а є підставою для апеляційного перегляду рішення суду, оскільки суд першої інстанції не може скасувати заочне рішення суду для надання іншої правової оцінки тим самим доказам у справі.

Частиною 3 ст. 287 ЦПК України визначено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про залишення заяви про перегляд заочного рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 14 серпня 2023 року без задоволення.

Керуючись статтями 76, 259-261, 287-289, 353-355 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 14 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням -відмовити.

Роз`яснити заявнику, що заочне рішення суду може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 04 грудня 2023 року.

Суддя: І. І. Тхорик