Ухвала

31 травня 2023 року

місто Київ

справа № 369/3347/22

провадження № 61-5850ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, просив стягнути з ОСОБА_2 120 859,00 дол. США (3 333,00 дол. США винагороди та 231 656,00 дол. США неустойки).

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 грудня 2022 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 28 березня 2023 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку за договором позики від 29 вересня 2018 року за період з 06 січня 2022 року до 23 лютого 2022 року у розмірі 10 дол. США. В іншій частині позову відмовлено.

У квітні 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій заявник просить рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 березня 2023 року скасувати, справу передати на новий розгляд.

Ухвалою Верховного Суду від 01 травня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху для подання уточненої касаційної скарги із зазначенням обґрунтованих підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У травні 2023 року на виконання ухвали заявник засобами поштового зв`язку направив до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу.

Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, заявник звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У касаційній скарзі, обґрунтовуючи неправильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявник, в аспекті підстав та випадків касаційного оскарження, посилається на:

неврахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України);

відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 546 Цивільного кодексу України у випадку, коли зменшено (знищено) забезпечення виконання зобов`язання (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України);

встановлення судом апеляційної інстанції обставин, що мають значення на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Водночас Верховний Суд не враховує під час відкриття касаційного провадження у справі посилання заявника на частину першу та пункт 3 частини третьої статті 411 ЦПК України, оскільки ОСОБА_1 не навів жодних обґрунтувань підстав касаційного оскарження судових рішень відповідно до наведених норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги, а також відмови у відкритті касаційного провадження.

Отже, є підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребування матеріалів справи.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Підставами відкриття касаційного провадження є підстави, передбачені пунктами 1, 3 частини другої статті 389 та пунктом 4 частини третьої статті 411 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 березня 2023 року.

Витребувати з Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу № 639/3347/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Яремко

А. С. Олійник

О. В. Ступак