27 лютого 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Усатової І.А.,
при секретарі: Омелько Г.Т.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній часткові власності,
Свої вимоги мотивував тим, що він є власником 54/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу частки у праві спільної часткової власності на домоволодіння, посвідчениого приватним нотаріусом КМНО Марчук К.В. від 03.08.2017 та зареєстрованого в реєстрі за № 1135.
Згідно п. 1.3 та 4.6 вище наведеного договору, у його користування переходять об`єкти нерухомості, які були передані в користування продавців ( попередніх власників) на підставі угоди про зміну часток та порядок користування спільною частковою власністю, посвідченого 08 вересня 1999 року приватним нотаріусом КМНО Звєрьковою Н.В., за реєстровим № 3160. Зазначений договір належно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Зазначений договір належно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Відповідач ОСОБА_2 є власником інших 46/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та 46/100 частин земельної ділянки на якій розташоване домоволодіння.
На сьогодні зазначене домоволодіння розділене між співвласниками на дві окремі ізольовані частини з обладнаними окремими входами, комунікаціями, що дозволяє роздільно експлуатувати кожну частину а також земельна ділянка на якій розташований житловий будинок, поділена між співвласниками.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.09.2020 у справі було відкрите загальне позовне провадження.
Відповідач ОСОБА_2 відзиву в порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України, суду не надала.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05.07.2021 було закрите підготовче провадження та справа була призначена до судового розгляду.
У судове засідання 27.02.2023 позивач та її представник не з`явилися, в матеріалах справи наявне клопотання представника позивача, в якому не заперечувала проти розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі, не заперечувала щодо заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання 27.02.2023 не з`явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною у позовній заяві, що відповідає адресі її зареєстрованого місця проживання, проте конверт із поштовим направленням повернувся на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Причини неявки у судове засідання відповідач не повідомила, відзиву, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності суду не надала.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно з викладеним суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст. 5 ЦПК України)
Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.
При цьому слід виходити з положень ст. 11 ЦК України про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 54/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу частки у праві спільної часткової власності на домоволодіння, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Марчук К.В. від 03.08.2017 та зареєстрованого в реєстрі за № 1135.
Згідно п. п. 1.3, 1.4, 1.5 вищезазначеного договору відчужувана частка належить продавцям на підставі свідоцтва про право на особисту власність, виданих Жовтневою районною Радою народних депутатів міста Києва від 31 жовтня 1990 року згідно з розпорядженням за № 363 від 27 серпня 1990 року, зареєстрованих Київським міським бюро технічної інвентаризації 20 грудня 1990 року в реєстровій книзі за реєстровим № 1640, та на підставі угоди про зміну часток та порядок користування спільною частковою власністю, посвідченого 08 вересня 1999 року Звєрьковою Н.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 3160, зареєстрованої Київським міським бюро технічної інвентаризації 22 жовтня 1999 року за реєстрованим № 1610 в реєстровій книзі д. 44-142, в рівних долях. Відповідно до угоди, зазначеної в п. 1.3 цього договору, в користуванні продавців знаходяться: веренда, позначена на плані 1, площею 5,8 кв.м.; кухні, 2-1, площею 16,0 кв.м.; санвузлом - 2-2, площею 1,6 кв.м.; жилі кімнати - 2-3, площею7,8 кв.м., 2-4, площею 17,1 кв.м..; сарай, позначений літерою «Д», погріб - під літерою «Д»; гараж-літерою «Е»; 1/2частини споруджень, а також земельна ділянка площею 363,50 кв.м., користування якою здійснюється у відповідності з Планом встановлення меж, який додано до угоди та є невід`ємною частиною.
Спірне домоволодіння складається з житлового будинку, літ.А, жила площа 52,00 кв.м., сараю Б,В, вбиральні, Г, гаража Е, споруди, 1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових правна нерухоме майно про реєстрацію права власності № 93645161 від 03.08.2017 (а.с.12).
Згідно п. 1.3 та 4.6 вище наведеного договору, у користування позивача ОСОБА_1 , переходять об`єкти нерухомості, які були передані в користування продавців ( опередніх власників) на підставі угоди про зміну часток та порядок користування спільною частковою власністю, посвідченого 08 вересня 1999 року приватним нотаріусом КМНО Звєрьковою Н.В., за реєстровим № 3160.
Зазначений договір належно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Зазначений договір належно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 93645722 від 03.08.2017, площа вищезазначеної земельної ділянки 0.0817.
Відповідач ОСОБА_2 є власником інших 46/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та 46/100 частин земельної ділянки на якій розташоване домоволодіння.
Зазначене домоволодіння розділене між співвласниками на дві окремі ізольовані частини з обладнаними окремими входами, комунікаціями, що дозволяє роздільно експлуатувати кожну частину а також земельна ділянка на якій розташований житловий будинок, поділена між співвласниками.
Позивач, звертаючись до суду з позовом просив виділити в натурі 54/100 частини житлового будинку з господарськими спорудами на АДРЕСА_1 в окремий об`єкт (одиницю) нерухомого майна, які належать на праві власності ОСОБА_1 , а саме: приміщення загальною площею 48,3 м2, житловою площею 24,9 м2 у складі приміщень: № 2-1 кухня площею 16,0 м2, № 2-2 сан.вузол площею 1,6 м2, № 2-3 житлова площею 7,8 м2, № 2-4 житлова площею 17,1 м2, № І веранда площею 5,8 м2 та господарські будівлі: сарай за літерою "Д" з погребом під ним, гараж літерою "Е", вбиральня літерою "Г".
Згідно Висновку за результатами проведеної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 19/51-18-19 від 20.05.2019 р.:
1.Технічно можливо виділити в натурі 54/100 частини житлового будинку з господарськими спорудами на АДРЕСА_1 в окремий об`єкт (одиницю) нерухомого майна, які належать на праві власності ОСОБА_1 , а саме: приміщення загальною площею 48,3 м2, житловою площею 24,9 м2 у складі приміщень: № 2-1 кухня площею 16,0 м2, № 2-2 сан.вузол площею 1,6 м2, № 2-3 житлова площею 7,8 м2, № 2-4 житлова площею 17,1 м2, № І веранда площею 5,8 м2 та господарські будівлі: сарай за літерою "Д" з погребом під ним, гараж літерою "Е", вбиральня літерою "Г".
№№КоординатиДовжина
148818,9721250,292,89
248817,8621252,965,44
348815,9221258,042,54
648804,5721284,7114,34
748791,2121279,511,0
848790,2921279,115,74
948784,9721276,9637,64
1048798,6021241,878,68
1148806,7221244,9413,37
Згідно норм ч.1 та ч.3 ст. 364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється.
Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Згідно норм ст. 377 Цивільного кодексу України та ст.120 Земельного кодексу України до набувача будинку, будівлі або споруди переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування.
Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991року, при вирішені справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру).
За ч. 3 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчинені дій спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них.
Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 04.10.1991р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», суд може також згідно ст.120 ЗК України вирішити питання, про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким жилий будинок належить на праві спільної часткової власності.
Згідно ст.. 16 ЦКУ кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, натомість способами захисту цивільних прав є визнання права власності.
Враховуючи вищенаведені обставини, норми закону та приймаючі до уваги те, що на сьогодні зазначене домоволодіння розділене між співвласниками на дві окремі ізольовані частини з обладнаними окремими входами, комунікаціями, що дозволяє роздільно експлуатувати кожну частину а також земельна ділянка на якій розташований житловий будинок, поділена між співвласниками, враховуючи Висновок за результатами проведеної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 19/51-18-19 від 20.05.2019 р., суд вважає за можливе задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 3 329,95 грн.
Суд, керуючись ст. 15, 16, 328, 364, 377, 392 ЦК України, ст. 120 Земельного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 223, 259, 263-265, 268, 131, 137, 141, 270 ЦПК України,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній часткові власності - задовольнити.
Виділити в натурі 54/100 частини житлового будинку з господарськими спорудами на АДРЕСА_1 в окремий об`єкт (одиницю) нерухомого майна, які належать на праві власності ОСОБА_1 , а саме: приміщення загальною площею 48,3 м2, житловою площею 24,9 м2 у складі приміщень: № 2-1 кухня площею 16,0 м2, № 2-2 сан.вузол площею 1,6 м2, № 2-3 житлова площею 7,8 м2, № 2-4 житлова площею 17,1 м2, № І веранда площею 5,8 м2 та господарські будівлі: сарай за літерою "Д" з погребом під ним, гараж літерою "Е", вбиральня літерою "Г".
№№КоординатиДовжина
148818,9721250,292,89
248817,8621252,965,44
348815,9221258,042,54
648804,5721284,7114,34
748791,2121279,511,0
848790,2921279,115,74
948784,9721276,9637,64
1048798,6021241,878,68
1148806,7221244,9413,37
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору розміром 3 329 (три тисячі триста двадцять дев`ять) гривень 95 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І.А.Усатова