Справа № 451/711/17 Головуючий у 1 інстанції: Семенишин О.З.
Провадження № 22-ц/811/735/22 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: Х.Б. Колич

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 08 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

29 травня 2017 року ОСОБА_6 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позов обгрунтовувала тим, що її неповнолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим Радехівською державною нотаріальною конторою Львівської області 14 лютого 2005 року та зареєстрованим в реєстрі за №281. У 2003 році, ще за життя чоловіка ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в квартирі поселився один з відповідачів ОСОБА_1 , пізніше до нього підселилися його дружина ОСОБА_4 та їхній син ОСОБА_5 . Відповідачі проживають в квартирі, яка належить на праві приватної власності її неповнолітній дочці, без державної реєстрації місця їхнього проживання. Вважаючи себе власниками нерухомого майна, відповідачі проводять ремонт квартири та сплачують комунальні послуги. Вона неодноразово зверталася у виконком Лопатинської селищної ради із заявою про вжиття заходів до відповідачів з метою їхнього виселення з квартири, однак отримувала відповідь із вказівкою про необхідність вирішення даного питання в порядку цивільного судочинства. Таку ж саму відповідь 17 квітня 2017 року позивач отримала з Радехівського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області. Вважає, що відповідачі незаконно заволоділи квартирою АДРЕСА_1 , а тому підлягають виселенню. Просила позов задоволити.

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 та повернуто її ОСОБА_3 .

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що, вирішуючи даний спір по суті, суд першої інстанції безпідставно відхилив доводи відповідачів щодо виникнення у них права власності на спірну квартиру на підставі розписки, посвідченої 16.08.2001 року секретарем Виконкому Лопатинської селищної ради, посилаючись на те, що зазначена розписка від 16.08.2001 року була надана перед виникненням у ОСОБА_7 права власності на 2/3 частки квартири вiдповiдно до свідоцтв про право на спадщину за законом вiд 18.03.2002 року.

Такі висновки суду є помилковими, оскільки, відповідно до Свідоцтва на право власності на квартиру (будинок), виданого 16 вересня 1997 року органом приватизації Радехівського ДКП «Будинкоуправління», квартира за адресою: АДРЕСА_2 належала на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_8 та членам його сiм`ї ОСОБА_9 , ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_7 був власником 1/3 частини спірної квартири вже з 16 вересня 1997 року. З 27 грудня 1997 року ОСОБА_7 був одноосібним власником спірної квартири, а відтак на час написання розписки від 16.08.2001 року мав право на розпорядження такою на власний розсуд.

Вважає, що позивач як новий власник спірної квартири повинен виконати зобов`язання попереднього власника ОСОБА_7 , які виникли у зв`язку з написанням останнім 16.08.2001 року розписки про продаж спірної квартири.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рiшення, яким у задоволенні позову відмовити.

Учасники справи в судове засідання, призначене на 23 травня 2023 року, не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, ОСОБА_1 подав клопотання про відкладення розгляду справи,однак, зважаючи на тривалість розгляду справи судом апеляційної інстанції,суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи по наявних матеріалах справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно положень ст.ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до положень ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власника на витребування майна з чужого незаконного володіння від особи, яка заволоділа ним без відповідної правової підстави, передбачено ст. 387 ЦК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 з 21.08.2002 року.

ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 16 грудня 2004 року (т.1, а.с.13).

Встановлено, що ОСОБА_7 був власником 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 16 вересня 1997 року та власником 2/3 частки зазначеної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.03.2002 року (т.1,а.с.24-26,33,35).

Згідно розписки, посвідченої 16.08.2001 року секретарем Виконкому Лопатинської селищної ради, 16.08.2001 року ОСОБА_7 одержав від ОСОБА_1 гроші в сумі 250 грн попередньо за продаж квартири по АДРЕСА_2 (т.1, а.с.34).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 06.06.2003 року (т.1, а.с.10).

30.12.2004 року ОСОБА_6 в інтересах дочки померлого ОСОБА_7 - ОСОБА_3 звернулася з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої Радехівською державною нотаріальною конторою Львівської області була заведена спадкова справа №468/2004.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.02.2005 року спадкоємцем майна ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкове майно складається із квартири АДРЕСА_1 , загальна площа квартири 53,9 кв.м. (т.1, а.с.11).

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.03.2005 року право власності на квартиру в АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14.02.2005 року зареєстровано за ОСОБА_3 (т.1, а.с.12,27,32).

08.08.2013 року ОСОБА_6 звернулася до Лопатинської селищної ради з заявою, в якій просила провести перевірку щодо законності проживання ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 , власником якої є її донька - ОСОБА_3 .

Згідно листа Лопатинської селищної рада № 264 від 22.08.2013 року ОСОБА_1 проживає у квартирі АДРЕСА_1 , право на проживання в якій він не має (т.1,а.с.8).

Повідомленням НП України у Львівській області від 19.04.2017 року № 1859 ОСОБА_6 рекомендовано з підстав незаконного проживання ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 звернутися до суду в порядку цивільного судочинства (т.1, а.с.9).

Задовольняючи позов ОСОБА_6 , поданий в інтересах ОСОБА_3 , про витребування майна з чужого незаконного володіння, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем на підтвердження права власності на спірне майно надано Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.03.2005 року, а саме на квартиру в АДРЕСА_3 , яке зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14.02.2005 року, після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому, покликання відповідачів на виникнення у ОСОБА_1 права власності на квартиру на підставі розписки, посвідченої 16.08.2001 року секретарем Виконкому Лопатинської селищної ради, в якій зазначено, що 16.08.2001 року ОСОБА_7 одержав від ОСОБА_1 250 грн попередньо за продаж квартири по АДРЕСА_2 , районний суд вважав такими, що не відповідають матеріалам справи, оскільки розписка від 16.08.2001 року була надана до виникнення у ОСОБА_7 на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 18.03.2002 року права власності на 2/3 частки спірної квартири. Крім того, зазначена розписка не може свідчити про укладення договору купівлі-продажу спірної квартири через недотримання форми правочину.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може повністю погодитися з наступних мотивів.

Згідно положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено способи захисту цивільного права та інтересу, а саме: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно ч.ч. 2,3 ст. 277 ЦК УРСР договір найму жилого приміщення в будинках, що належать громадянам на праві особистої власності, укладається наймачем з власником будинку. Договір найму жилого приміщення укладається, змінюється і розривається на умовах і в порядку, які визначаються законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Відповідно до ст. 823 ЦК України (у редакції від 2003 року) за договором піднайму житла наймач за згодою наймодавця передає на певний строк частину або все найняте ним помешкання у користування піднаймачеві. Піднаймач не набуває самостійного права користування житлом. Договір піднайму житла є оплатним. Розмір плати за користування житлом встановлюється договором піднайму. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму житла. До договору піднайму не застосовується положення про переважне право на укладення договору на новий строк.

Частинами першою і третьою статті 825 ЦК України передбачено, що наймодавець повинен попередити наймача про розірвання договору не пізніше ніж за два місяці.

Відповідно до ст.97 ЖК України після закінчення строку договору піднайму піднаймач не вправі вимагати відновлення договору і на вимогу наймача зобов`язаний звільнити займане приміщення. Якщо договір піднайму укладено без зазначення строку, наймач зобов`язаний письмово попередити піднаймача про припинення договору за три місяці.

Звертаючись до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, ОСОБА_6 посилалася на ст. 387 ЦК України, на підставі якої просила зобов`язати відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 повернути квартиру АДРЕСА_1 , якою останні незаконно заволоділи без правової підстави.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, 12.08.2002 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 було укладено договір найму жилого приміщення, за умовами якого ОСОБА_7 , як власник жилого приміщення, передав ОСОБА_1 - квартиронаймачу та його дружині ОСОБА_4 жиле приміщення, яке знаходиться в АДРЕСА_4 загальною площею 53,9 кв.м. без зазначення строку дії такого. Згідно умов договору квартиронаймач звільняється від плати за користування жилим приміщенням, оскільки зобов`язується нотаріально оформити договір купівлі-продажу квартири (т.1, а.с.23).

Встановлено, що договір купівлі-продажу квартири не було укладено.

Оскільки між ОСОБА_7 та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір найму жилого приміщення - квартири АДРЕСА_1 , такий може бути позбавлений права користування квартирою лише в порядку, передбаченому ст.97 ЖК України.

Враховуючи, що позов ОСОБА_6 подано з підстав ст. 387 ЦК України, колегія суддів приходить до висновку, що нею обрано невірний спосіб захисту свого права, а відтак, рішення суду слід скасувати таухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено 30 травня 2023 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задоволити.

Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 08 лютого 2022 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 30 травня 2023 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра