УХВАЛА

31 травня 2023 року

м. Київ

справа № 761/1165/15-ц

провадження № 61-10366св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Яремка В. В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом керівника Київської місцевої прокуратури № 10, який діє в інтересах територіальної громади міста Києва, до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , про визнання незаконним і скасування рішення, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року заступник прокурора Шевченківського району міста Києва звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, ОСОБА_2 про визнання недійсним і скасування рішення, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 15 червня 2015 року в позові відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 18 листопада 2015 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Визнано недійсним та скасовано рішення Київської міської ради від 19 лютого 2009 року № 115/1170 «Про передачу земельної ділянки громадянці ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 » (далі - рішення № 115/1170). Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 20 липня 2009 року (далі - спірний договір).

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 червня 2015 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 18 листопада 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Протокольною ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 30 листопада 2016 року ОСОБА_1 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

23 грудня 2016 року керівник Київської місцевої прокуратури № 10, який діє в інтересах територіальної громади міста Києва, подав заяву про уточнення позовних вимог, просив визнати незаконним та скасувати рішення № 115/1170, визнати спірний договір недійсним.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 24 квітня 2019 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_2 на підставі пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року, яке залишено без змін постановоюКиївського апеляційного суду від 19 травня 2021 року, у позові відмовлено.

У червні 2021 року перший заступник керівника Київської міської прокуратури направив поштовим зв`язком до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 року, просив їх скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Ухвалою Верховного Суду від 29 червня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи.

У липні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду не ухвалював рішення про виклик учасників справи для надання пояснень, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

З огляду на те, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному вебпорталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом керівника Київської місцевої прокуратури № 10, який діє в інтересах територіальної громади міста Києва, до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , про визнання незаконним і скасування рішення, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів на 21 червня 2023 року.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному вебпорталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

О. В. Ступак

В. В. Яремко