Справа № 444/3162/22 Головуючий у 1 інстанції: Оприск З. Л.
Провадження № 22-ц/811/2112/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Зеліско-Чемерис К.Р.

з участю представника позивачки ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 адвокта ОСОБА_1 на рішення Жовківського районного суду Львівської області в складі судді Оприск З.Л. у справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального некомерційного підприємства «Жовківська лікарня» про скасування наказу та поновлення на роботі, -

встановив:

У грудні 2022 року позивачка ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідача Комунального некомерційного підприємства «Жовківська лікарня» про скасування наказу та поновлення на роботі.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що з 13.02.2006 прийнята на роботу у Комунальне підприємство «Жовківська центральна районна лікарня» на посаду лікаря-стоматолога на 0,25 ставки. 03.01.2012 року її переведено на 0,5 ставки лікаря-стоматолога-ортопеда. 05.09.2017 року переведено на посаду завідувача стоматологічного відділення.

Рішенням чергової 4-ої сесії Жовківської міської ради від 26.01.2021р. № 9 Комунальне підприємство «Жовківська центральна районна лікарня» перейменоване на Комунальне некомерційне підприємство «Жовківська лікарня» Жовківської міської ради Львівського району Львівської області.

Відповідно до Наказу № 168-к від 31.10.2022р. ОСОБА_3 звільнена із займаної посади у зв`язку зі скороченням штату за п.1 ст. 40 КЗпП України. Вважає даний наказ незаконним та не правомірним. Вказує, зокрема на те, що попередження про можливе скорочення штату працівників не отримувала, відповідачем та/або уповноваженим органом при звільненні (в тому числі до звільнення, під час чи після) не було запропоновано переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, про належні підстави та необхідність скорочення штату позивачці нічого не відомо. Виятг з наказу отримала лше 11 листопада 2022 року.

Просила скасувати наказ № 168-к Комунального некомерційного підприємства «Жовківська лікарня» від 31.11.2022 про звільнення ОСОБА_3 ; поновити її на посаді завідуючої стоматологічного відділення, лікаря стоматолога терапевта у Комунальному некомерційному підприємстві «Жовківська лікарня»; стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Жовківська лікарня» середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з дати звільнення до дати ухвалення рішення; допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення виплати заробітної плати за один місяць; судові витрати та витрати на правову допомогу стягнути з відповідача.

Оскаржуваним рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 21 червня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до Комунального некомерційного підприємства "Жовківська лікарня" про скасування наказу та поновлення на роботі відмовлено повністю.

Рішення суду оскаржила позивачка ОСОБА_3 , в інтересах якої апеляційну скаргу подано адвокатом Буловчак Х.Р., вважає незаконним та таким, що прийняте без дотримання вимог чинного цивільного та цивільно-процесуального законодавства, без належного встановлення та вивчення всіх обставин справи, без належної оцінки практики Верховного Суду.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що однією із найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Разом з тим, всупереч вимогам трудового законодавства, відповідач про наявну в КНП роботу, вакантні посади на яких може працювати ОСОБА_3 не повідомив та не запропонував, що є підставою для поновлення звільненого працівника на посаді.

В межах розгляду даної справи встановлено, що відповідно до штатного розпису медичного персоналу на 2022 рік, затвердженого наказом №3л від 04.01.2022 у штат було введено посаду лікаря-стоматолога 0,25 ставки. Наказом №117 від 08.07.2022 про оптимізацію структури підприємства, внесення зімн до штатного розпису та Наказу №133 від 03.08.2022 про внесення змін до штатного розпису у зв`язку із скороченням посад (професій) та створення комісії, не було скорочено посаду лікаря-стоматолога 0,25 ставки, введеної в штат згідно вище вказаног штатного розпису медичного персоналу на 2022 рік. Також, згідно із Наказом №169-к від 01.11.2022, тобто наступного дня після звільнення ОСОБА_3 , про внесення змін в штатний розпис наказано: скоротити стоматологічне відділення КНП «Жовківська лікарня» з переліком посад, та другим пунктом введено у штат з 03.11.2022 Стоматологічнеий кабінет КНП «Жовківська лікарня» та Стоматологічний кабінет (ургентний) Куликівської МП на які було переведені працівники, які станом на момент скорочення підпадали під статус, визначений ст. 184 КЗпП України.

Вважає, що позивачка мала бути звільненою 03.11.2022, а не 02.11.2022, оскільки відділення, де вона працювала ліквідоване саме 03.11.2022, що вказує на грубе порушення відповідачем прав позивачки.

Окрім того зазначає, що судом порушено норми процесуального законодавства, зокрема судом відмовлено у задоволенні клопотання про перехід із спрощеного позовного провадження до розгляду справи в порядку загального позовного провадження; судом всупереч вимогам ст. 83 ЦПК України долучено до матеріалів справи письмові докази, подані відповідачем без попереднього направлення позивачу.

Просить скасувати рішення Жовківського районного суду Львівської області від 21 червня 2022 року та постановити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу КНП «Жовківська лікарня» Жовківської міської ради висловило заперечення з приводу доводів апеляційної скарги. Додатково зазначено, що роботодавцем дотримано усі норми трудового законодавства, що регулюють вивільнення працівника. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягє задоволенню з огляду на таке.

Відповідно дост. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст.4, ч. 2 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК Українисуд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного суового рішення колегія суддів враховує таке.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 , згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , з 13.02.2006 прийнята на роботу у Комунальне підприємство «Жовківська центральна районна лікарня» на посаду лікаря-стоматолога. Згідно із Наказом №1 від 03.01.2012 ОСОБА_3 переведена на 0,5 ставки лікаря-стоматолога-ортопеда. 05.09.2017 року наказом 119-к ОСОБА_3 переведена на посаду завідувача стоматологічного відділення, лікаря-стоматолога, терапевта.

У зв`язку із реорганізацією Жовківської центральної лікарні у КНП «Жовківська центральна районна лікарня», наказом №6-к від 15.08.2018 ОСОБА_3 переведена на посаду завідувача стоматологічним відділенням, лікаря-стоматолога.

10.02.2021 КНП «Жовківська центральна районна лікарня» перейменована на КНП «Жовківська лікарня» Жовківської міської ради Львівського району, Львівської області.

Наказом №168-к від 02.11.2022 ОСОБА_3 звільнена із займаної посади у зв`язку зі скороченням штату, п.1 ст.40 КЗпП України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений устатті 5-1КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Положеннями частин другої, третьої статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення. При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями.

Судом встановлено, що наказом № 117 від 08.07.2022 КНП «Жовківська лікарня» «Про оптимізацію структури підприємства, внесення змін до штатного розпису», вирішено внести зміни до структури підприємства та ліквідувати серед інших стоматологічне відділення КНП «Жовківська лікарня» та її зубопротезну лабораторію, стоматологічний кабінет Куликівської міської поліклініки; виключити зі штатного розпису посади стоматологічного відділення (зокрема, завідувача стоматологічним відділенням лікаря-стоматолога-терапевта), посади зубопротезної лабораторії стоматологічного відділення, стоматологічного відділення кабінету Куликівської міської поліклініки. При цьому, введення будь-яких нових посад в штат лікарні даним наказом не передбачено. У п. 8.1 наказу передбачено попередити працівників (особисто) про вивільнення за п.1 ст. 40 КЗпП України і запропонувати працівникам, які підпадають під скорочення, переведення за їх згодою на вакантні посади (за наявності) до 24.10.2022.

Повідомленням №623/01-10 від 15.07.2022 року, на виконання вимог ч. 2 ст. 49-4 КЗпП України, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» КНП «Жовківська лікарня» повідомлено в.о. голови профспілкової організації медичних працівників Жовківського району, що у другій половині вересня 2022 року заплановано скоротити чисельність та штат працівників лікарні, планується ліквідувати, серед інших, стоматологічне відділення, стоматологічний кабінет Куликівської міської поліклініки.

В свою чергу, відповідно до ст. 48, п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону України «Про зайнятість населення» від 5 липня 2012 року № 5067-VI, роботодавець зобов`язаний інформувати центр зайнятості про заплановане вивільнення працівників за два місяці до вивільнення, лише якщо звільнення на підставі скорочення є масовим.

Згідно з вимогами ст. 48 Закону України «Про зайнятість населення» масовим вивільненням з ініціативи роботодавця (крім випадку ліквідації юридичної особи) є одноразове або протягом: одного місяця вивільнення 10 і більше працівників на підприємстві, в установі та організації з чисельністю від 20 до 100 працівників; вивільнення 10 і більше відсотків працівників на підприємстві, в установі та організації з чисельністю від 101 до 300 працівників; трьох місяців вивільнення 20 і більше відсотків працівників на підприємстві, в установі та організації незалежно від чисельності працівників.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомила, що КНП «Жовківська лікарня» не надсила повідомлення у центр зайнятості про заплановане вивільнення працівників, однак, така обставина не передбачена чинним законодавством, як підстава для поновлення на роботі звільненого працівника.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з статтею 235 КЗпП України підставою для поновлення працівника на роботі є його звільнення без законних підстав. Тому поновлено на роботі може бути лише працівника, якого звільнено незаконно, з порушенням процедури звільнення, чи за межами підстав, передбачених законом чи договором або за відсутності підстав для звільнення.

У разі, якщо працівника звільнено обґрунтовано, з додержанням процедури звільнення, підстав для поновлення працівника немає.

Наказом № 133 від 03.08.2022 КНП «Жовківська лікарня» «Про внесення змін до штатного розпису у зв`язку із скороченням посад (професій) та створення комісій», наказано вивести з 15.10.2022 року зі штатного розпису лікарні посади, серед інших, стоматологічне відділення, в тому числі посаду завідувача стоматологічним відділенням лікаря-стоматолога-терапевта.

В подальшому, наказом № 134 від 04.08.2022 КНП «Жовківська лікарня» «Про внесення змін до наказу від 03.08.2022 № 133», п.1 наказу від 03.08.2022 року № 133 викладено у новій редакції та змінено дату виведення посад зі штатного розпису лікарні на 24.10.2022.

Відповідно до наказу по КНП «Жовківська лікарня» № 125-к від 04.08.2022, вирішено попередити ОСОБА_3 про звільнення з займаної посади з 24.10.2022, таке попередження про заплановане звільнення ОСОБА_3 з 24 жовтня 2022 року остання отримала 17 серпня 2022 року. Водночас у попереджені зазначено, що про наявність вільних посад позивачку буде повідомлено протягом двохмісячного терміну.

Листом від 04.08.2022 за № 684/01-10, КНП «Жовківська лікарня» повторно надіслала в.о. голови профспілкової організації медичних працівників Жовківського району економічне обґрунтування скорочення чисельності та штату працівників.

Згідно з правовими позиціями, висловленими Верховним Судом у постановах від 16 січня 2018 року у справі № 519/160/16-ц, від 06 лютого 2018 року у справі № 696/985/15-ц, суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить виключно власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення.

Таким чином, матеріалами справи стверджується, що дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, що також мало наслідком скорочення чисельності та працівників.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, предметом спору в даній справі не є правомірність чи неправомірність скорочення чисельності або штату, а дотримання процедури звільнення працівників, які підлягали скороченню у зв`язку із зміною організації виробництва і праці КНП «Жовківська лікарня» Жовківської міської ради.

В свою чергу, відповідно до частин першої-третьої статті 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

При звільненні позивачки ОСОБА_3 з роботи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України відповідач вчиняв заходи щодо дотримання процедури звільнення з роботи і така в цілому ним була дотримана. Зокрема, роботодавцем додержані вимоги статті 49-2 КЗпП України щодо її персонального попередження про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці.

Зокрема, наказом КНП «Жовківська лікарня» № 131-к від 30.08.2022 вирішено попередити ОСОБА_3 про звільнення її із займаної посади з 02.11.2022 року.

При цьому, 30.08.2022 уповноваженими працівниками складено акт, яким зафіксовано про відмову завідувача стоматологічним відділенням ОСОБА_3 від підпису про ознайомлення з наказом № 131-к від 30.08.2022 та з попередженням про перенесення дати звільнення.

На переконання колегії суддів, спосіб повідомлення працівника ОСОБА_3 із про скорочення штату та майбутнє вивільнення, а саме складання письмового попередження, а у зв`язку із відмовою ознайомитися з таким, складання відповідного акта, вказує на дотримання відповідачем при вивільненні ОСОБА_3 вимог частини другої статті 40 та статей 42, 49-2 КЗпП України, а саме її вчасно попереджено про майбутнє вивільнення та повідомлено про відсутність вакантних посад у роботодавця, які можуть бути запропоновані працівнику для подальшого працевлаштування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі №800/538/17 зроблено висновок, що «за приписами частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП вбачається, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. З огляду на викладене, оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду і існували на день звільнення.

Щодо повідомлення про наявність вільних посад, суд першої інстанції правильно зауважив, що відповідач не мав можливості перевести позивачку за її згодою на іншу роботу в межах структурного підрозділу, оскільки скороченню підлягало все стоматологічне відділення КНП «Жовківська лікарня» та зубопротезна лабораторія, а також стоматологічний кабінет Куликівської міської поліклініки, що підтверджується копією наказу КНП «Жовківська лікарня» № 169-к від 01.11.2022 року «Про внесення змін в штатний розпис».

В свою чергу, згідно із наказом № 169-к від 01.11.2022 скорочено стоматологічне відділення КНП «Жовківська лікарня» та введено в штат з 03.11.2022 в стоматологічний кабінет КНП «Жовківська лікарня» 1,0 ставки лікар-стоматолог, 1,0 ставки лікар-стоматолог хірург, 2,0 ставки сестра медична зі стоматології, 1,0 ставки молодша медсестра (санітарка) стоматології; в штат стоматологічного кабінету Куликівської МП: 1,0 ставки лікар-стоматолог, 0,5 ставки молодша медсестра (санітарка).

Зазначений наказ ніким не оскаржувався та є чинним.

Як встановлено судом та стверджується матеріалами справи, на зазначені посади претендували особи, які на момент скорочення підпадали під статус, визначений у ст. 184 КЗпПУ, зокрема ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (дві повні ставки та дві ставки по 1/2).

Зокрема, згідно із висновком комісії КНП «Жовківська лікарня» від 12.08.2022, визначено перелік працівників, яких заборонено звільняти з ініціативи роботодавця, оскільки такі підпадають під статус, визначений у ст. 184 КЗпП України, серед яких ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Встановивши, що наказ Комунального некомерційного підприємстсва «Жовківська лікарня» №168-к від 31.10.2022 про звільнення ОСОБА_3 прийнятий з додержанням вимог закону і підстави для поновлення позивачки на посаді, яка є скорочена, у зв`язку з ліквідацією стоматологічного відділення у КНП «Жовківська лікарня» та натомість створення стоматологічного кабінету із внесеним затвердженим штатом, немає, відтак апеляційний суд погоджується з висновком суду про відустній передбачених законом підстави для задоволення інших похідних позовних вимог щодо стягнення з КНП «Жовківська лікарня» Жовківської міської ради на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону і фактичних обставинах справи та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду лише з формальних міркувань. Недоліки вирішення місцевим судом даного спору між сторонами не призвели до порушення прав і законних інтересів сторін та не впливають на правильність і справедливість ухваленого судом першої інстанції рішення.

Що стосується розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, колегія суддів виходить із такого.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ст. 133 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що позов ОСОБА_3 до КНП «Жовківська лікарня» про скасування наказу та поновлення на роботі залишено без задоволення, сторона відповідача може претендувати на відшкодування відповідних судових витрат, які у такому випадку покладаються на позивача.

Так, для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (частина друга статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Витрати на професійну правничу допомогу, відповідно до положень вказаної вище статті, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

В силу частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 цього Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Слідуючи висновкам викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15, провадження № 14-280цс18).

З матеріалів справи вбачається, що подаючи відзив на на апеляційну скаргу, представник відповідача Лемик Р.Я., крім іншого просить стягнути з ОСОБА_3 витрати на професійну правову допомогу понесені відповідачем у розмірі 10000,00 грн. (т. 2 а.с. 24-27).

На підтвердження повноважнь представник надала копію ордеру серія ВС № 1221002 від 07.08.2023 за яким повноваження адвоката не обмежуються (т. 2 а.с. 29).

Слідуючи змісту відзиву вартість однієї години правничої допомоги становить 2000,00 грн, у цьому контексті є посилання на договір, однак копії такого для оцінки та правового аналізу, суду не представлено.

Згідно наведеної у відзиві таблиці, адвокат потратила 5 год робочого часу, відтак вартість наданої допомоги становить 10000,00 грн.

Поряд з цим, у таку вартість включено представництво у судовому засіданні, яке ще не відбулося, і тривалість такого визначена в одну годину з відповідним грошовим еквівалентом.

Натомість судове засідання 28.11.2023 у Львівському апеляційному суду з розгляду цивільної справи № 444/3162/22 тривало з 11:42 год до 12:08 год, тобто лише 26 хвилин.

Більше того, у матеріалах справи відсутній Акт приймання передачі, тобто наданих послуг, який був би підписаний замовником та виконавцем, засвідчив факт надання послуг та їх об`єм.

Не може залишатися поза увагою суду за таких обставин і те, що працівник є слабшою, ніж роботодавець, стороною у трудових правовідносинах, при цьому будь якої недобросовісності у реалізації прав позивача, колегія суддів не встановила.

Наведені у сукупності обставини свідчать про відсутність підстав для задоволення вимоги про стягнення судових витрат з позивача на користь відповідача, як таких, що понесені останнім на оплату правової допомоги.

Положеннями ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного колегія суддів доходить висновку, що оскаржене судове рішення є законним та обґрунтованим і відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвокта ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 21 червня 2023 року - залишити без змін.

У задоволенні вимоги Комунального некомерційного підприємства «Жовківська лікарня» про стягнення 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок витрат на правничу допомогу відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 листопада 2023 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк