Справа № 523/9979/16-ц
Провадження №2/523/2220/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання Мішаглі Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси звернувся ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позов мотивний тим, що 24 квітня 2008 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 766/08ф-9, згідно якого банк надав відповідачу грошові кошти у сумі 15 000 доларів США, під 14 % річних, строком по 23 квітня 2018 року, для проведення ремонту квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В якості забезпечення виконання відповідачем зобов`язання щодо погашення кредиту 24 квітня 2008 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , укладено Іпотечний договір, відповідно до якого предметом іпотеки є двокімнатна квартира, загальною площею 38,0 кв.м., житловою площе 26,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2016 року №523/13123/15-ц стягнуто заборгованість за кредитним договором з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Посилаючись на те, що відповідачі продовжують ігнорувати рішення суду та не виконувати свої зобов`язання по кредитному договору, представник позивача, з урахуванням уточнених позовних вимог в частині способу звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.115, Том 1), просив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» за кредитним договором № 766/08ф-9 від 24 квітня 2008 року в розмірі 649 778,30 грн., звернути стягнення на належний в рівних частинах ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 предмет іпотеки двокімнатну квартиру, загальною площею 38,0 кв.м., житловою площе 26,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належну іпотекодавцям на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 22 листопада 2005 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконком Одеської міської ради, №192694, шляхом визнання права власності за Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк».

Представник позивача ТОВ «Вердикт Капітал» (правонаступник ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк») в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, оповіщався про день, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про день, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку

Вивчивши матеріли справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 24 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №766/08ф-9, відповідно до якого ОСОБА_1 надано кредит в розмірі 15 000 доларів США з процентною ставкою 14 % річних, строком по 23 квітня 2018 року, цільове використання кредиту -для проведення ремонту квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9-26, Том 1).

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором 24 квітня 2008 року, між банком та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О.Б., за реєстровим № 1034, згідно якого предметом іпотеки є двокімнатна квартира, загальною площею 38,0 кв.м., житловою площе 26,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з посвідченням Іпотечного договору 24 квітня 2008 року накладено заборону відчуження зазначеної в договорі квартири за реєстровим номером № 1035 (а.с.27-30, Том 1).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2016 року по справі №523/13123/15-ц стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість по кредитному договору № 766/08ф-9 від 24 квітня 2008 року в сумі 596 061,98 грн.

Відповідно до договору №212009 про відступлення прав вимоги від 28.11.2019 року, Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» (скорочена назва ПАТ «ВіЕйБі Банк») відступило права вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» за кредитним договором № 766/08ф-9 від 24 квітня 2008 року та Іпотечним договором від 24 квітня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О.Б., за реєстровим № 1034 (а.с.133-156, Том 1).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2021 року залучено до участі у справі за позовною заявою ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, як правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» ().

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 7.1 Іпотечного договору, у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем зобов?язань за Кредитним договором (в тому числі у випадку прострочення чергових платежів) Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки.

Пунктом 7.2. Іпотечного договору, передбачено звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється на підставі:

-рішення суду, згідно зі статтею 39 Закону України «Про іпотеку»;

-виконавчого напису нотаріуса;

-згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього Договору;

-продажу Іпотекодержателем від свого імені Предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього Договору.

Згідно пункту 7.3. Іпотечного договору, Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на Предмет іпотеки в межах, передбачених пунктом 7.2. цього Договору. Задоволення вимог Іпотекодержателя може здійснюватися в позасудовому порядку, згідно з цим застереженням, яке являє собою Договір про задоволення вимог Іпотекодержателя відповідно до наведених нижче умов:

7.3.1. Шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Пунктом 7.3.1.1. Іпотечного договору передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання або умов цього Договору Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишаться без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки.

Згідно пункту 7.3.1.2. Іпотечного договору, у разі переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки права і вимоги інших осіб на це нерухоме майно, зареєстровані у встановленому законом порядку, залишаються дійсними. Іпотекодержатель несе відповідальність за задоволення прав чи вимог інших осіб на предмет іпотеки, що мають вищий пріоритет.

Згідно пункту 7.3.1.3. Договору іпотеки, договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, що передбачає добровільну передачу Іпотекодержателю Предмета іпотеки у власність в рахунок виконання зобов`язань за Кредитним договором є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки.

Пунктом 7.3.1.4. Іпотечного договору передбачено, що сторони домовились про те, що на протязі 3 днів з моменту переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки, Іпотекодавець зобов`язаний передати всю технічну та іншу документацію відносно Предмета іпотеки.

Згідно пункту 7.3.1.5. Іпотечного договору, у разі набуття Іпотекодержателем права власності на Предмет іпотеки, всі мешканці зобов`язані звільнити згадану квартиру протягом одного місяця з дня отримання відповідної письмової вимоги.

7.3.2 Шляхом продажу Іпотекодержателем Предмета іпотеки .

У випадку набуття Іпотекодержателем права звернення стягнення на Предмет іпотеки Іпотекодержатель набуває право від свого імені продати Предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу з дотриманням умов, визначених в Законі України «Про іпотеку». При цьому ціна продажу предмета іпотеки встановлюється зі згодою між Іпотекодавцем і Іпотекодержателем або на підставі оцінки майна на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей від майна. Іпотекодержатель має право на свій розсуд укласти договір купівлі-продажу Предмета іпотеки на підставі здійсненої на його замовлення експертної оцінки Предмета іпотеки та/або на підставі зафіксованої в цьому Договорі оцінки Предмета іпотеки Сторонами.

Іпотекодавець підписанням цього Договору засвідчує, що наявності будь-яких інших документів, крім Договору купівлі - продажу Предмета іпотеки, укладеного іпотекодержателем з покупцем Предмету іпотеки для реєстрації права власності покупця на Предмет іпотеки не вимагається.

Договір купівлі-продажу Предмета іпотеки, укладений Іпотекодержателем з покупцем ( покупцями) мають силу правовстановлюючих документів та засвідчують перехід права власності на Предмет іпотеки до покупця по договору купівлі-продажу, укладеному з Іпотекодержателем.

Пунктом 7.4. Іпотечного договору, передбачено, що після завершення процедури позасудового врегулювання шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки відповідно до Договору про задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом продажу Іпотекодержателем Предмета іпотеки будь-які наступні вимоги Іпотекодержателя щодо виконання Іпотекодавцем зобов`язання за Кредитним договором є недійсними.

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

У статті 12 Закону України «Про іпотеку» вказано, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 33 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто, законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому необхідно врахувати, що стаття 37 Закону України «Про іпотеку» не містить можливості визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем за рішенням суду.

Відповідно до цієї статті іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на нерухоме майно (об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості), яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Право власності (спеціальне майнове право) іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.

Рішення про реєстрацію права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Тобто, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.

З урахуванням вимог статей 328, 335, 392 ЦК України у контексті статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем.

Вказана правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі №760/14438/15-ц, від 23.05.2018 року у справі №916/5073/15, від 29.05.2018 року у справі № 369/238-15-ц та від 13.03.2019 року у справі №520/7281/15-ц.

Законом України «Про іпотеку» передбачено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду), два позасудові - на підставі виконавчого напису нотаріуса та на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Сам договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно.

Виходячи з викладеного, позивач вибрав позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, не підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 36, 37 Закону Україну «Про іпотеку», статтями 5, 6, 10, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 30.05.2023 року.

Суддя