УХВАЛА

01 червня 2023 року

м. Київ

справа № 346/3792/18

провадження № 61-7604ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В. розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 21 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 (правонаступником якої є ОСОБА_1 ) до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів дарування недійсними, визнання нерухомого майна спільним сумісним майном подружжя та його поділ,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила:

1) визнати незавершене будівництво житлового будинку та господарських споруд та земельну ділянку площею 0,0600 га кадастровий № :21:005:0069 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІФ-17-2-000453 від 27 січня 1994 року, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя;

2) визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку та господарських споруд та на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0600 га кадастровий № :21:005:0069 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІФ-17-2-000453 від 27 січня 1994 року, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ;

3) у випадку неможливості проведення поділу спірного нерухомого майна в натурі стягнути з відповідача грошову компенсацію вартості 1/2 частини зазначеного незавершеного житлового будинку та господарських споруд та 1/2 земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ;

4) визнати недійсним договір дарування незавершеного будівництва від 11 квітня 2017 року за НМО 132754 та договір дарування земельної ділянки від 11 квітня 2017 року НМО 132756;

5) визнати недійсною державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №20029949 від 11 квітня 2017 року на незавершене будівництво за адресою: АДРЕСА_1 та державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 20030040 від 11 квітня 2017 року на земельну ділянку площею 0,0600 га, кадастровий номер :21:005:0069 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд та будівель за цією ж адресою;

6) у разі якщо суд вважатиме, що обрані способи захисту прав та законних інтересів ОСОБА_2 є неефективними, то просила суд на підставі положень частини другої статті 5 і пункту 4 частини третьої статті 175 ЦПК України визначити та застосувати інший спосіб захисту, який не суперечитиме закону.

7) стягнути з ОСОБА_3 судові витрати.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 18 листопада 2020 року позов задоволено частково.

Визнано незавершене будівництво житлового будинку та господарських споруд та земельну ділянку площею 0,0600 га кадастровий №:21:005:0069, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд на підставі Державного акта на право приватної власності на землю ІФ-17-2-000453 від 27 січня 1994 року, що розташовані за адресою в АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку житлового будинку та господарських споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

У випадку неможливості проведення поділу спірного нерухомого майна в натурі суд вирішив стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частини зазначеного незавершеного будівництвом житлового будинку та господарських споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 станом на 20 травня 2009 року в сумі 626 075,37 грн.

Визнано недійсним договір дарування незавершеного будівництва від 11 квітня 2017 року за НМО 132754 за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано недійсною державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №20029949 від 11 квітня 2017 року на незавершене будівництво за адресою: АДРЕСА_1 , та державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № :21:005:0069 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд та будівель за цією ж адресою: АДРЕСА_1 .

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 21 березня 2023 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2020 року скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 (правонаступником якої є ОСОБА_1 ) до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів дарування недійсними, визнання нерухомого майна спільним сумісним майном подружжя та його поділ задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності по 1/2 частині будівельних матеріалів і виконаних робіт, вкладених у будівництво житлового будинку та господарських споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 364 781 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини будівельних матеріалів і виконаних робіт в розмірі 182 390,50 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

19 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулася засобами поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 21 березня 2023 року, повний текст якої складено 20 квітня 2023 року.

Проте, подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки заявницею не сплачено судовий збір у повному обсязі.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 01 січня 2018 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1 762,00 грн.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Позовна заява містить дві вимоги немайнового характеру (визнання недійсним договорів дарування;визнання недійсною державної реєстрації речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права на незавершене будівництво та земельну ділянку) та дві вимоги майнового характеру (визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку та господарських споруд та на 1/2 частку земельної ділянки).

Враховуючи викладене, то заявниця за подання касаційної скарги в частині немайнової вимоги має сплатити судовий збір у розмірі 2 819,20 грн (((1 762,00 грн х 0,4) х 2)х 200 %).

Аналіз скарги та доданих до неї матеріалів не дозволяє встановити ціну позову в частині майнових вимог, оскільки неможливо встановити вартість 1/2 частку житлового будинку та господарських споруд та на 1/2 частку земельної ділянки, про визнання права власності яких просила ОСОБА_2 у позові.

Як наслідок, заявнику необхідно самостійно визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги в частині позовних вимог майнового характеру, підтвердивши його розмір належними доказами (зокрема, позовна заява з визначеною ціною позову станом на день їх подання, експертний висновок, тощо) та сплатити його у розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням вартості спірної квартири.

Оскільки, до касаційної скарги заявником додано квитанцію № від 19 травня 2023 року про сплату судового збору у розмірі 2 820,00 грн, то заявнику необхідно доплатити суму судового збору за вирахуванням 2 820,00 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Частиною другою статті 393 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею

392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 напостанову Івано-Франківського апеляційного суду від 21 березня 2023 рокузалишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк - десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Коротенко