Дата документу 01.12.2023 Справа № 337/3443/23
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 337/3443/23 Головуючий у 1-й інстанції Мальований В.О.
Пр. № 22-ц/807/1982/23Повний текст рішення: 14 серпня 2023 року Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРЖВОГНЕТРИВ» ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРЖВОГНЕТРИВ» (надалі ПрАТ «ЗАПОРЖВОГНЕТРИВ»), ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» (надалі ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ») про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 1-5), в якому просив стягнути на користь позивача одноразово грошову суму на відшкодування завданої моральної шкоди з ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» у розмірі 47700, 00 грн., з ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» - 12300,00 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що він - ОСОБА_1 у період з 1999 по 2022 роки працював у шкідливих умовах на підприємствах: ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» - стаж роботи 18 років 05 місяців, ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» стаж роботи 04 роки 09 місяців, та звільнився 11.11.2022 за власним бажанням (у зв`язку із виходом на пенсію), на теперішній час не працює. Загальний стаж роботи на вказаних вище підприємствах в умовах впливу шкідливих факторів 23 роки 02 місяці.

Згідно із медичним висновком лікарсько - експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 08.02.2023 року №5/72 виданим ДУ «ІНСТИТУТ МЕДИЦИНИ ПРАЦІ ІМЕНІ Ю.І. КУНДІЄВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ МЕДИЧНИХ НАУК УКРАЇНИ» Клініка професійних захворювань (м. Київ) за вих. № 265, йому встановлено професійні захворювання.

Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 27.02.2023, складеного Південно Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці, умови і характер праці на зазначених підприємствах за займаними посадами відповідають класу 3.4 (особливо шкідливі та важкі), згідно Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 року № 248, зареєстрованими Міністерством юстиції України від 06.05.2014 за № 472/25249.

За змістом акту, причинами виникнення професійного захворювання у позивача, визначено: наявність на його робочому місці вогнетривника ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» та ПрАТ «Запоріжвогнетрив» шкідливих виробничих факторів, які, як вбачається по багатьом факторам, перевищують нормативні. Також статистика показала, що такі випадки не є одиночними. Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ № 165648 від 26.06.2023, йому (позивачу) встановлено 3 (третю) групу інвалідності, з причини професійного захворювання та визначено втрату професійної працездатності 60 процентів (відповідно до довідки від 26.06.2023 серії 12 ААА № 125091 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги).

Позивач ОСОБА_1 вважає, що таким чином встановлено безумовний зв`язок між виникненням у позивача професійних захворювань, та як наслідок цього, втратою працездатності на 60%, і роботою на підприємствах відповідачів на протязі 23 років 02 місяців. Отримання ним професійного захворювання, втрата працездатності на 60 %, і як наслідок цього 3 група інвалідності призводить до фізичних та моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Мальованого В.О. (а.с. 32-33).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 34) вказану справу прийнято до провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2023 року (а.с. 91-95) позов ОСОБА_1 у цій справі задоволено.

Стягнуто з ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразово грошову суму у розмірі 47700,00 грн., як відшкодування завданої моральної шкоди, спричинену внаслідок професійного захворювання.

Стягнуто з ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» (ЄДРПОУ 00191885) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразово грошову суму у розмірі 12300,00 грн., як відшкодування завданої моральної шкоди, спричинену внаслідок професійного захворювання.

Стягнуто з ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 8745,00 грн.

Стягнуто з ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 2255, 00 грн.

Стягнуто з ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» () в дохід держави судовий збір в розмірі 854,00 грн.

Стягнуто з ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» (код ЄДРПОУ 00191885) в дохід держави судовий збір в розмірі 221,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідачі ПрАТ «ЗАПОРЖВОГНЕТРИВ» та ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» подали апеляційні скарги:

відповідач ПрАТ «ЗАПОРЖВОГНЕТРИВ» у своїй апеляційній скарзі (а.с. 97-110) просив рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати у повному обсязі; прийняти по справі нове рішення, яким у задоволенні позову позивача у цій справі до ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків у розмірі 12300,00 грн. відмовити у повному обсязі; зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами,

відповідач ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» у своїй апеляційній скарзі (а.с. 128-141) просив рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати у повному обсязі; прийняти по справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків відмовити у повному обсязі; зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які стягнені з відповідача вказаним рішенням.

В автоматизованому порядку 14.09.2023 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 160).

Ухвалою апеляційного суду від 14.09.2023 року (а.с. 161) вказану справу витребувано у суду першої інстанції, остання надійшла до апеляційного суду 26.09.2023 року (а.с. 127).

В автоматизованому порядку 28.09.2023 року суддею Кочетковою І.В. у цій справі замінено суддю Маловічко С.В. у зв`язку з тривалою відпусткою останньої (а.с. 164-165).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 28.09.2023 року (а.с. 166), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання (а.с. 167).

Оскільки, в силу вимог ст. 369 ч. 1 ЦПК України «Особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ» апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 подав апеляційному суду 2 (два) окремі відзиви на вищезазначені апеляційні скарги відповідачів у цій справі, а саме: - ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» (а.с. 175-188) - та ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» (а.с. 189-201) із додатками до них на підтвердження понесення позивачем витрат на його професійну правничу допомогу в апеляційному суді у цій справі по 3000,00 грн. з кожного із відповідачів окремо (а.с.181,193).

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, та відповідний штат суддів апеляційного суду взагалі.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційні скарги відповідачів ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» та ПрАТ «ЗПОРІЖВОГНЕТРИВ» у цій справі підлягають залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішення є: … рішення, постанови…

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі при вищевикладених обставинах у повному обсязі, керувався ст. ст. 263 - 265 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, суд першої інстанції при вирішенні цієї справи правильно виходив із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. ст. 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно зі ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на всіх підприємствах, установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно - побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Відповідно до ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

В силу вимог ч. 8 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.

Ст. 237 - 1 КЗпП України передбачено відшкодування власником чи уповноваженим ним органом моральної шкоди робітнику, що здійснюється у випадку, якщо порушення законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих стосунків і потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивач у період з 1999 по 2022 роки працював у шкідливих умовах на підприємствах: ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» - стаж роботи 18 років 05 місяців, ПрАТ «Запоріжвогнетрив» стаж роботи 04 роки 09 місяців, та звільнився 11.11.2022 за власним бажанням (у зв`язку із виходом на пенсію), на теперішній час не працює. Загальний стаж роботи на вказаних вище підприємствах в умовах впливу шкідливих факторів 23 роки 02 місяці (трудова книжка, копія а.с. 10-14) .

Позивачу було встановлено професійні захворювання:

«1. Вібраційна хвороба 2 ст. від впливу локальної вібрації (вегетосенсорна поліневропатія верхніх кінцівок в поєднанні з дефартрозом ліктьових суглобів 1 2 ст. та дефартрозом міжфалангових суглобів обох кистей 2 ст.).

2. Хронічна радикулопатія L5, SI праворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико динамічними порушеннями, м`язово динамічними порушеннями, м`язово тонічним та больовим синдромами.

3. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху 2 ст. (другий ст.) за класифікацією ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 ;

3. Хронічний бронхіт 2 ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмофіброз, ЛН 1 -2 ст. (першого другого ст.)».

Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 27.02.2023 (Форма П 4, копія а.с. 17-22):

Пункт 9: дата встановлення остаточного діагнозу за вказаними вище професійними захворюваннями 08.02.2023.

Пунктами 17, 18 цього акту встановлено:

Хронічне професійне захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи позивача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» (18 років 05 місяців) та ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» (04 роки 09 місяців).

Причиною виникнення отриманих позивачем професійних захворювань є наявність на його робочих місцях на ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ», ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» шкідливих виробничих факторів (перелік яких визначено в пункті 18 цього акту).

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серія 12 ААГ № 165648 від 26.06.2023 позивачу встановлено 3 (третю) групу інвалідності, причина інвалідності: професійне захворювання (копія а.с. 23).

Згідно із довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серія 12 ААА № 125091 від 26.06.2023 ступінь втрати професійної працездатності позивача складає 60 (шістдесят) % (копія а.с. 24).

З`ясувавши усі обставини справи, оцінивши надані сторонами докази з точки зору їх належності та допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд першої інстанції правильно вважав встановленим та доведеним, що позивач, в період тривалого виконання роботи на підприємствах відповідачів, через перевищення впливу шкідливих виробничих факторів, отримав ряд професійних захворювань, в результаті чого йому встановлена 3 група інвалідності з втратою професійної працездатності 60%.

Також, суд першої інстанції правильно встановив, що стороною позивачем у цій справі доведено спричинення позивачу моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я під час виконання трудових обов`язків, відповідальність за що покладається на відповідачів ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» та ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ».

Посилання представників відповідачів про те, що позивач був обізнаний із шкідливими умовами праці, погодися на них добровільно, а також те, що під час роботи на стан здоров`я не скаржився, за результатами періодичних медичних оглядів визнавався придатним для роботи за професією, і фактично приховав погіршення стану свого здоров`я, чим сприяв настанню більш тяжких наслідків, суд першої інстанції правильно відхилив через те, що добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та його обов`язок дбати про своє здоров`я жодним чином не знімає з відповідачів обов`язку виконати вимоги ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» щодо забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці та не звільняє від відповідальності за їх невиконання.

При цьому, суд першої інстанції також правильно врахував, що причиною професійного захворювання позивача є не сама по собі робота в шкідливих умовах, а робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого процесу.

Доводи представників відповідачів про здійснення підприємствами компенсаційних заходів у вигляді безоплатного лікувально - профілактичного харчування, забезпечення спеціальним одягом, взуттям та іншими засобами індивідуального захисту, не спростовують факту впливу негативних факторів на позивача. Також такі заходи не впливають на право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої у випадку ушкодження здоров`я під час виконання трудових обов`язків.

Визначення позивача придатним для роботи за професією за результатами періодичних медичних оглядів жодним чином не виключає наявність у нього хронічних професійних захворювань і відповідно відповідальність підприємства за шкоду, спричинену ушкодженням здоров`я.

Обставини справи свідчать про те, що позивач має ряд хронічних захворювань, у зв`язку з чим відчуває фізичний біль, слабкість, потребує постійного медикаментозного та іншого лікування, перебуває під спостереженням лікарів, лікарями йому рекомендовано проходити стаціонарне лікування, він не може виконувати тяжкий фізичний труд. Вказане однозначно викликає у позивача відповідні фізичні та душевні страждання і вимагає від нього докладання додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи представників відповідачів про відсутність доказів спричинення позивачу моральної шкоди суд першої інстанції правильно вважав безпідставними, оскільки вони об`єктивно спростовуються встановленими вище обставинами.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції відповідно до ст. 23 ЦК України, правильно врахував характер порушення прав позивача, ушкодження здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, глибину фізичних і моральних страждань позивача, погіршення його здібностей або позбавлення можливості їх реалізації, зокрема, бере до уваги характер отриманих ним захворювань, внаслідок яких він визнаний інвалідом 3 групи з втратою 60% професійної працездатності, йому протипоказана праця в тяжких фізичних умовах та стато - динамічні навантаження, тобто він втратив можливість працювати за обраною професією та мати постійне джерело доходу, щоб належним чином утримувати себе та свою родину, вимушений проходити стаціонарне лікування в лікарняних установах, перебуває під спостереженням лікарів та потребує медикаментозного лікування, на що вимушений витрачати як фізичні, так і матеріальні ресурси.

Вказані обставини, на правильну думку суду першої інстанції, свідчать про істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача та необхідність докладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції також правильно виходив з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам. Окрім того, розмір моральної шкоди не залежить від розміру майнової шкоди.

Тому, виходячи з вищевказаних обставин, принципу розумності, виваженості і справедливості, суд першої інстанції правильно вважав необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача моральну шкоду в загальному розмірі 60000,00 грн., розподіливши її пропорційно до його стажу роботи на вказаних підприємствах.

Так, судом першої інстанції було правильно розраховано, що загальний стаж роботи позивача, на підприємствах із шкідливими умовами праці становить 23 роки 02 місяці (тобто 278 місяців), з них на ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» 18 років 05 місяців, що становить 79,50 %, на ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» 04 роки 09 місяців (57 місяців), або 20,0 %.

Відповідно, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення на користь позивача моральної шкоди з ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» - в сумі 47700, 00 грн., а з ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» - 12300, 00 грн.

Щодо оподаткування моральної шкоди, судом встановлено, що відповідно до пп. а) пп. 164.2.14 пункту 162.2 ст. 162 Податкового кодексу України (далі ПК України) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Суд першої інстанції також правильно зазначав, що чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткуванню, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок ушкодження здоров`я, а отже заподіяння шкоди життю та здоров`ю найвищого ступеня, а тому вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок ушкодження його здоров`я на виробництві.

Подібні правові висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 21 червня 2022 року у справі № 599/645/21 (провадження № 61-18490 св 21).

Доводи апеляційних скарг відповідачів ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» та ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» є такими, що фактично дублюють доводи їх заперечень проти позову позивача у цій справі у суді першої інстанції, яким останній вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію цих відповідачів у цій справі, яку вони та їх представники вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Суд першої інстанції правильно встановив, що ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» та ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» є належними відповідачами у цій справі.

Судом першої інстанції також на виконання вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України правильно було враховано вищезазначений правовий висновок Верховного Суду щодо визначення остаточного розміру моральної шкоди.

Визначений судом першої інстанції загальний розмір моральної шкоди позивача, та зокрема конкретний розмір з кожного із цих відповідачів окремо, що підлягає стягненню лише одноразово однією сумою (ст. 23 ч. 5 ЦК України), є доведеним з боку позивача, розумним та справедливим.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.

За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування у цій справі відповідачів, передбачені ст. 82 ЦПК України, відсутні.

Відповідачі та їх представники не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача та, відповідно, у спростування позову позивача у цій справі, та зокрема в частині задоволення позовних вимог позивача до кожного із них окремо.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційних скарг відповідачів.

Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема відповідачами апеляційному суду не надані.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

Описки в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди з відповідачів на користь позивача у цій справі «одноразово» (ст. 23 ч. 5 ЦК України), тобто один раз однією сумою, не можуть бути підставою для скасування апеляційним судом правильного по суті рішення суду першої інстанції у цій справі за результатами розгляду вищезазначених апеляційних скарг відповідачів, а можуть бути усунуті судом першої інстанції за власною ініціативою чи за заявою учасників цієї справи у подальшому в порядку ст. 269 ЦПК України.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційних скарг відповідачів ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» та ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції було правильно, з додержанням вимог ст. ст. 133, 137, 141 ч. ч. 1, 6 ЦПК України вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, шляхом стягнення з відповідачів судового збору у дохід держави, від сплати якого позивач при подачі вищезазначеного позову до суду першої інстанції був звільнений в силу вимог закону, та на користь позивача документально підтверджених понесених (квитанція адвоката від 28.06.2023 року про оплату його послуг позивачем на суму 13000,00 грн., підписаний без зауважень акт від 28.06.2023 року приймання-передачі виконаних робіт між позивачем та адвокатом БіліченкоО.О. у цій справі: консультація 2-000,00 грн., складання позову -3000,00 грн., вивчення відзивів на позовну заяву відповідачів: «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» 2000,00 грн. та «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» -1000,00 грн., складання відповіді на відзив 20000,00 грн., представництво інтересів в суді 2000,00 грн., договір між позивачем та адвокатом Біліченко від 28.06.2023 року про надання правничої допомоги, ордер адвоката - а а.с. 27-31) витрат позивача на професійну правничу допомогу, з урахуванням критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт, на загальну суму 11000,00 грн. пропорційно до суми задоволених вимог позивача (79,50 % - 8745,00 грн. та 20,50 % - 2255,00 грн.), підстави для ще більшого зменшення яких у суді першої інстанції були відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.

Також, в силу вимог ст. ст. 133, 137, 141 ч. ч. 1, 6, 13 ЦПК України у разі відмови відповідачам ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» та ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ`у задоволенні їх вищезазначених апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції у цій справі, останні не мають права на компенсацію за рахунок держави судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, у вигляді судового збору за апеляційні скарги, враховуючи що позивач звільнений від сплати останнього в силу вимог закону.

Разом із тим, апеляційний суд вважає, що позивач також не має права на стягнення з відповідачів у цій справі будь-якої суми понесених витрат на професійну правничу допомогу в апеляційному суді та зокрема документально підтвердженої на суму 3000,00 грн. з кожного із відповідачів окремо (а.с. 182-186, 195-199),яка складається виключно із ознайомлення із апеляційними скаргами відповідачів (по 1500,00 грн. за кожну окремо) та складання відзивів позивача на останні (по 1500,00 грн. за кожний окремо). Оскільки, апеляційний суд вважає достатньою загальну суму 11000,00 грн., яка вже була стягнута судом першої інстанції у цій справі з відповідачів (пропорційно до задоволених сум вимог позивача з кожного окремо) на користь позивача в якості компенсації його витрат на професійну правничу допомогу адвоката у цій справі, враховуючи, що апеляційний суд розглядав дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, копії апеляційних скарг разом із додатками до них та копією ухвали апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у цій справі надсилались позивачу поштою рекомендованим листом (поштове повідомлення про вручення а.с. 174), адвокат позивача - Біліченко О.О. зареєстрований у цій справі у програмі «Електронний суд» і тому він отримував копії апеляційних скарг і знайомився з останніми (право, а не обовязок представника позивача в силу вимог ст. 43 ч. 1 п. 1 ЦПК України) виключно в «своєму електронному кабінеті» (довідка - а.с. 173, 202-203), належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні), аподача позивачем вказаних відзивів на апеляційні скарги відповідачів у цій справі є виключно правом позивача, а не його обов`язком в силу вимог ст. 360 ЦПК України, і тому позивач виключно на свій власний розсуд забажав скористатись цією оплатною послугою його адвоката (ст. 20 ч. 1 ЦК України).

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРЖВОГНЕТРИВ» та ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 01.12.2023 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Подліянова Г.С.