Справа № 148/1207/22
Провадження №2-о/148/5/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 травня 2023 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В.,

присяжних Юхимчука О.Л., Яковенка Ю.М.,

при секретарі Мрочко Т.О.,

за участі заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи Мазур О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині за правилами окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Тульчинська міська ради про оголошення особи померлою,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду з заявою про оголошення особи померлою, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.06.2016 ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Михайлівка, Тульчинського району, Вінницької області, на випадок своєї смерті заповіла їй земельну ділянку, яка належала останній на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №102297, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.09.2003, ВАО №236418, площею 2,41 га, для ведення особистих селянських господарств, розташовану на території Михайлівської сільської ради.

Після складання заповіту ОСОБА_3 покинула своє постійне місце проживання: АДРЕСА_1 та виїхала до Російської Федерації. З того часу, а саме з червні 2016 року у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Посилаючись на необхідність реалізації спадкових прав заявник просить оголосити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 померлою від дня набрання законної сили рішення суду.

В судовому засіданні заявник та її представник підтримали заяву, посилаючись на викладені у ній обставини та просять її задовольнити. Представник заявника звернув увагу суду на заповіт, у якому зазначено, що останнє місце реєстрації ОСОБА_3 вказано як АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа - представник Тульчинська міська рада в судовому засіданні підтримала заяву та не заперечує проти її задоволення.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка заявник суду показала, що ОСОБА_3 була сусідкою її матері. В 2016 році ОСОБА_3 продала квартиру в АДРЕСА_1 та приїхала в с.Михайлівка, Тульчинського району, де два три дні жила у її матері, а потім написавши заповіт на її ім`я, виїхала до Російської Федерації. Після цього біля 2-х років остання їй телефонувала. Згодом вона втратила номер телефону ОСОБА_3 і зв`язок з нею більше не підтримувала.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що згідно копії заповіту від 08.06.2016, посвідченого секретарем виконавчого комітету Михайлівської сісьської ради Тульчинського району Вінницької області Кондратюк Ю.С. та зареєстрованого в реєстрі за №58 (а.с.6), ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповіла ОСОБА_1 земельну ділянку, яка належала їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №102297, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.09.2003, ВАО №236418, площею 2,41 га, для ведення особистих селянських господарств, розташовану на території Михайлівської сільської ради, що в свою чергу також підтверджується копією відповідного державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №102297 від 17.09.2003 (а.с.10).

Згідно копії повідомлення Сокальського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 27.04.2022 №593/22.24-04-05 (а.с.8) актовий запис про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутній.

Згідно повідомлення ОСББ "Заполяр`я" (а.с.7) вбачається, що до 2016 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала у АДРЕСА_1 . Відомостей про подальше місце перебування ОСОБА_3 у ОСББ "Заполяр`я" немає.

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 10.04.2023 №23973 (а.с.85) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки виконавчого комітету Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області від 19.04.2023 №39 (а.с.98) ОСОБА_4 , 1943 р.н. проживала в с.Михайлівка, 15.06.1963 року вибула в м.Воркута (згідно записів погосподарської книги №1, особовий рахунок № НОМЕР_2 за 1961-1963 роки). На території Михайлівського старостинського округу родичі ОСОБА_3 , які б могли дати свідчення про неї відсутні.

Згідно повідомлення Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 18.04.2023 №148/1207/22/2227/2023 (а.с.101) вбачається, що відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією громадянкою України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в період з 08.11.2017 по 19.04.2023 (станом на 08:15) в базі даних не виявлено. Зберігання в Базі даних інформації з персональними даними осіб впродовж 10 років здійснюється з 08.11.2017, оскільки до набрання чинності Положення, інформація про осіб, які перетнули державний кордон України зберігалась у Базі даних протягом 5 років, в порядку визначеному наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 25.06.2007 №472.

Згідно повідомлення Сокальської міської ради Львівської області від 04.05.2023 №1131/02-37 (а.с.113) за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_6 , 1981 р.н., ОСОБА_7 , 1980 р.н., ОСОБА_8 , 2003 р.н., ОСОБА_9 , 2001 р.н. При цьому, вказана квартира не зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3 . Інформації про будь-яке інше майно, яке б могло б належати на праві власності ОСОБА_3 в Державному реєстрі речових прав немає. Відомостей про місце роботи, місце перебування, а також про наявних родичів ОСОБА_3 . Сокальська міська рада надати не може, оскільки не є розпорядником такої інформації. Також даний факт підтверджується витягами №388, №389 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 01.05.2023 (а.с.128, 129).

Згідно повідомлення ВП №2 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області від 27.04.2023 №4290/63/01/12-2023 (а.с.121) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 у відділенні поліції №2 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області станом на 27.04.2023 в розшуку як безвісті зникла не перебувала та не перебуває. У ВП №2 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області заява щодо розшуку ОСОБА_3 не надходила.

Заявник звернулась до суду із заявою про оголошення особи померлою, посилаючись на те, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Стверджує, що оголошення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померлою необхідно їй для подальшої реалізації її права на спадкування.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Згідно з ч.1 ст.308 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.

Відповідно до ч.1 ст.46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

В п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31.03.1995 зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст.46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Згідно з ч.1 ст.306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Системний аналіз ч.1 ст. 46 ЦК України та ч.1 ст.306 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина.

Тобто особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція).

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06.11.2019 у справі №226/3053/18.

Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою.

Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27.11. 2019 у справі № 461/424/15-ц, від 07.07.2021 у справі № 390/1443/19-ц.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Між тим, заявником та її представником не надано суду належних та допустимих доказів для встановлення обставин, на підставі яких можливо б було зробити вірогідне припущення про смерть ОСОБА_3 , так як у своїй заяві та у поясненнях в суді заявник лише констатувала факт відсутності з ОСОБА_3 будь-якого зв`язку та відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років у місці її постійного проживання, але жодним чином не доводила можливі припущення про її смерть. Заходів же щодо розшуку ОСОБА_3 та вирішення питання про з`ясування можливих причин її зникнення як встановлено в судовому засіданні органами поліції не проводилось.

Більше того, з наявних в матеріалах справи доказів, зокрема витягів №388, №389 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 01.05.2023 (а.с.128, 129)слідує, що з 13.04.2016 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані інші особи, а не ОСОБА_3 .

При цьому, сама ж заявник стверджує, що ОСОБА_3 продала квартиру в АДРЕСА_1 та виїхала в 2016 році до Російської Федерації і вона з нею після цього ще 2 роки спілкувалась по телефону.

Відтак, твердження представника заявника про те, що постійне місце проживання ОСОБА_3 знаходилось за адресою: АДРЕСА_1 спростовується показами заявника.

В свою чергу, суд звертає увагу, що факт відсутності відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання саме по собі не може бути підставою для оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином,належних доказів, на підставі яких суд міг би зробити вірогідне припущення про смертьОСОБА_3 або наявності обставин, які б доводили, що ця особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку матеріали справи не містять.

Окрім того, не заслуговує на увагу твердження представника заявника, що суд вийшов за межі заявлених вимог та не міг самостійно збирати докази, тим самим порушивши принцип диспозитивності, оскільки ч.2 ст.294 ЦПК України передбачено, що з метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

При цьому, суд звертає увагу представника заявника на норму ст.307 ЦПК України, якою передбачено, що суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме.

Одночасно суд вживає заходів через органи опіки та піклування щодо встановлення опіки над майном фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, якщо опіку над майном ще не встановлено.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про недоведеність вимог заявника в заявлених нею межах та про відсутність правових підстав для задоволення даної заяви.

Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, сплачений заявником судовий збір підлягає зарахуванню в прибуток держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 46 ЦК України, ст. 4, 13, 77, 81, 263-265, 294, 306, 308 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про оголошення особи померлою відмовити.

Судові витрати залишити за заявником.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 31.05.2022.

Суддя:

Присяжні: О.Л. Юхимчук

Ю.М. Яковенко