Справа № 137/403/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" червня 2023 р. Літинський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Верещинської Я.С.

за участю секретаря судового засідання Хижук Л.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Літин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дружину,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом про стягнення з відповідача на її користь аліменти в розмірі 3000грн на її утримання до досягнення сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалась на те, що 19.04.2022 зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого у них народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач, відмовився надавати необхідну матеріальну допомогу на її утримання, тому вона змушена звернутися до суду із даною позовною заявою, про стягнення з нього аліментів на своє утримання.

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 24.04.2023 провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд по суті на 01.06.2023 із викликом сторін.

04.05.2023 від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява, у якій останній позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення аліменти в розмірі 3000грн на її утримання до досягнення сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, визнав в повному обсязі та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Позивачка ОСОБА_1 через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить задовольнити.

Від відповідача ОСОБА_2 через канцелярію суду надійшла заява, в якій останній просить справу розглядати без його участі, свою заяву підтримує.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини.

19 квітня 2022 року між сторонами зареєстровано шлюб, згідно свідоцтва серії НОМЕР_1 від 19 квітня 2022 року виданого Літинським відділом ДРАЦС у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (а.с.5).

Сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно свідоцтва серії НОМЕР_2 від 01 березня 2023 року виданого Літинським відділом ДРАЦС у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (а.с.6).

До складу сім`ї ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , входять чоловік ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 , які проживають без реєстрації, згідно довідки №430 від 01.05.2023 виданої Літинською селищною радою (а.с.7).

Згідно з ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - неможливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно з ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 цієї статті регламентує, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України суд, при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров`я; матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;а також інші обставини, які мають істотне значення.

Враховуючи, що позивачка здійснює догляд за малолітнім сином сторін, якому ще не виповнилося три роки, то вона не має змоги працювати та самостійно утримувати себе й сина.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що відповідач визнав позовні вимоги про стягнення аліментів на користь дружини на її утримання до досягнення сином трьох років, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

У сукупності наведеного, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає необхідним та достатнім розмір аліментів, у межах заявлених позивачкою позовних вимог в твердій грошовій сумі 3000грн, щомісячно, до досягнення їх сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Частиною першою статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Позивачка звернулася з позовом до суду 19.04.2023, а тому законним є присудження аліментів саме з цієї дати.

Згідно із п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тому судове рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягатиме до негайного виконання.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру (про стягнення аліментів на себе) на підставі пункту 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то, на підставі ст. 141 ЦПК України, такий судовий збір, у розмірі 1073,60грн, слід стягнути з відповідача у дохід держави.

Керуючись ст. 2, 5, 10-13, 76-81, 89, 141, 206, 247, 263-265, 268, 274, 279, 354, 430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь та утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти в розмірі 3000 (три тисячі) гривень до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років, починаючи з 19.04.2023.

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) грн.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_5 виданий Літинським РС УДМС України у Вінницькій області 02 березня 2017 року, РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , паспорт № НОМЕР_6 виданий 27.09.2021 органом 6833, РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя : Верещинська Я. С.