Справа № 758/1919/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2023 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Захарчук С. С.,

за участю секретаря судового засідання - Кулак Д. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Зазначала, у неї з відповідачем є спільна дитина - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вона сама утримує і виховує дитину, офіційно не працевлаштована, є студенткою, її дохід складається з стипендії та допомоги на дитину, чого недостатньо для необхідного забезпечення і утримання дитини.

Посилаючись на те, що відповідач допомоги на утримання дитини не надає, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 200 фунтів стерлінгів, що становить 6 163 грн. 56 коп., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити.

Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Враховуючи те, що у суду відсутні відомості щодо місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи відповідача, ОСОБА_3 про дату, час і місце судового засідання був повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті Подільського районного суду м. Києва.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є громадянами Великої Британії.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 52-23).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Закону України «Про міжнародне приватне право» зобов`язання щодо утримання, що виникають із сімейних відносин, регулюються правом держави, у якій має місце проживання особа, яка має право на утримання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 67-1 Закону України «Про міжнародне приватне право» якщо особа, яка має право на утримання, не може його одержати згідно з правом, визначеним відповідно до частини першої статті 67 цього Закону, зобов`язання щодо утримання між батьками і дітьми регулюються правом держави суду.

Якщо особа, яка має право на утримання, звернулася з вимогою про утримання до суду в державі, в якій особа, яка зобов`язана надати утримання, має місце проживання, зобов`язання щодо утримання між батьками і дітьми визначаються правом держави суду. Однак якщо одержати утримання відповідно до зазначеного права неможливо, застосовується право, передбачене частиною першою статті 67 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Конвенції про стягнення аліментів за кордоном, укладеної в Нью-Йорку 20 червня 1956 року (далі - Конвенція) до заяви додаються всі відповідні документи, у тому числі, у разі необхідності, доручення, яке вповноважує Орган, що приймає, діяти від імені позивача або призначити будь-яку іншу особу діяти від імені позивача. Вона також супроводжується фотокарткою позивача та, у разі можливості, фотокарткою відповідача.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Конвенції орган, що передає, уживає всіх розумних заходів для забезпечення дотримання вимог законодавства держави Органу, що приймає. Згідно з вимогами цього законодавства, заява повинна містити: a) повне ім`я, адресу, дату народження, громадянство й рід занять позивача та ім`я й адресу будь-якого законного представника позивача; b) повне ім`я відповідача та, наскільки це відомо позивачеві, його адреси протягом попередніх п`яти років, дату народження, громадянство й рід занять; c) відомості про підстави, на яких ґрунтується позов, та про допомогу, що запитується, а також будь-яку іншу інформацію, наприклад фінансові та сімейні обставини позивача й відповідача.

Відповідно до п. 3 Інструкції про виконання в Україні Конвенції про стягнення аліментів за кордоном, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 121/5 від 29.12.2006 (далі - Інструкція) ця Інструкція визначає спрощену процедуру стягнення аліментів на дитину або утримання на іншого члена сім`ї згідно з Конвенцією у відносинах з такими державами, які є її сторонами: Австралія, Алжир, Аргентина, Барбадос, Бельгія, Білорусь, Боснія і Герцеговина, Бразилія, Буркіна-Фасо, Ватикан, Великобританія, Гаїті, Гватемала, Греція, Данія, Еквадор, Естонія, Ізраїль, Ірландія, Іспанія, Італія, Кабо-Верде, Казахстан, Кіпр, Киргизстан, Колумбія, Німеччина, Ліберія, Люксембург, Македонія, Мексика, Молдова, Монако, Марокко, Нігер, Нідерланди, Нова Зеландія, Норвегія, Пакистан, Польща, Португалія, Румунія, Сейшели, Сербія, Словаччина, Словенія, Суринам, Туніс, Туреччина, Уругвай, Угорщина, Філіппіни, Фінляндія, Франція, Хорватія, Центральноафриканська Республіка, Чехія, Чилі, Швейцарія, Швеція, Шрі-Ланка (далі - Договірні Сторони).

У разі, коли між Україною та будь-якою з Договірних Сторін діє інший міжнародний договір, що регулює питання визнання і виконання судових рішень, виконання доручень про вручення документів або отримання доказів за кордоном, можуть застосовуватись положення відповідного міжнародного договору.

Згідно з абз. 2 п. 14 Інструкції позовна заява про стягнення аліментів в Україні оформлюється позивачем письмово з урахуванням статті 119 Цивільного процесуального кодексу України та Конвенції, і у ній зазначаються: а) повне ім`я позивача, дата народження, громадянство, місце проживання, поштовий індекс, номер телефону, ім`я й адреса будь-якого законного представника позивача, надається фотокартка позивача, а у відповідних випадках - повне ім`я і дата народження особи, на утримання якої вимагаються аліменти; б) повне ім`я відповідача та, наскільки це відомо позивачеві, його адреси протягом останніх п`яти років, дата народження, громадянство й рід занять та місце роботи, поштовий індекс, номер засобів зв`язку, у разі наявності, також додається його фотокартка; в) зміст позовних вимог; г) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також будь-яка інша інформація, наприклад про фінансові та сімейні обставини позивача й відповідача; ґ) перелік документів, що додаються; д) довіреність на уповноваження Міністерства юстиції України представляти інтереси позивача у справі про стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України вказано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 вказувала на те, що ОСОБА_3 проживає в Україні та допомоги на утримання спільної дитини не надає.

У позові ОСОБА_1 зазначено місце проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, як установлено судом, згідно з інформацією, витребуваної судом у Подільській районній в місті Києві державній адміністрації, за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 06.04.2017 по 14.01.2022 ОСОБА_3 зареєстрованим не значився (а.с. 103).

Таким чином, позивачем у порушення вимог ч. 4 ст. 3 Конвенції та п. 14 Інструкції не надано доказів, що у період з 13.02.2020 (дата подачі позову) по дату розгляду справи ОСОБА_3 проживав в Україні за адресою: АДРЕСА_1 , як і не надано доказів того, що фактичне місце проживання відповідача відповідає зазначеному у позові за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім того, суд не приймає до уваги довідку Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України №1 2-720-19 від 07.05.2019 (а.с.12), оскільки повноваження у сфері реєстрації місця проживання фізичних осіб не належать до компетенції Державної міграційної служби України.

До того ж, позовна заява у порушення вимог п. 14 Інструкції не містить адреси відповідача протягом останніх п`яти років.

Крім того, позивачем не обґрунтовано розмір аліментів, які вона просить стягнути з відповідача.

Позивачем також не надано доказів того, що відповідач ухиляється від обов`язку щодо утримання дитини.

Крім того, визначаючи розмір аліментів у сумі 200 фунтів стерлінгів, у порушення вимог ч. 4 ст. 3 Конвенції та п. 14 Інструкції, позивач не вказала фінансові та сімейні обставини відповідача, його рід занять та місце роботи.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

До того ж, відповідно до норм Закону України «Про міжнародне приватне право» позивачка не позбавлена права звернутися з відповідним позовом до суду держави, в якій проживає.

Керуючись ст. ст. 3, 128, 223, 259, 265, 268, 353, 354 ЦПК України, ст. ст. 67, 67-1 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст. ст. 180, 181 СК України, ст. 3 Конвенції про стягнення аліментів за кордоном, укладеної в Нью-Йорку 20 червня 1956 року, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Світлана ЗАХАРЧУК