Провадження № 22-ц/801/2238/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Медяна Ю. В.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 рокуСправа № 127/22264/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Войтка Ю. Б.,

з участю секретаря судового засідання Куленко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Медяної Ю. В. від 09 жовтня 2023 року про призначення експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Сорочинська І. Г., про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, за яким просив визнати недійсним заповіт, як такий, що вчинений ОСОБА_3 від 22 березня 2019 року під впливом насильства зі сторони ОСОБА_1 .

В підготовчому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Терещенко О. В. заявила клопотання про призначення у справі судової комплексної психолого-лінгвістично-семантико-текстуальної експертизи стенограм, яке мотивоване тим, що експертне дослідження сприятиме встановленню факту наявності або відсутності психологічного тиску при складанні ОСОБА_3 заповіту.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 жовтня 2023 року призначено у справі судову психолого-лінгвістично-семантико-текстуальної експертизу, проведення якої доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

На вирішення експертизи поставлено питання:

- який об`єктивний зміст містять висловлювання, виділені жирним шрифтом частини тексту стенограм (а. с.4 - 40, том 2) ОСОБА_1 щодо спадкодавця ОСОБА_3 .?;

- чи містяться у виділеній жирним частині тексту стенограм (а. с. 4 - 40, том 2) висловлювання зі сторони ОСОБА_1 , в яких наявне моральне приниження, вказівки, погрози, спонукання, образливі висловлювання до ОСОБА_3 .?;

- чи містяться у виділеній жирним частині тексту стенограм (а. с.4 - 40, том 2) висловлювання ОСОБА_1 , в яких наявні маніпулювання поведінкою спадкодавця ОСОБА_3 , які могли призвести до вчинення ним дій під тиском ОСОБА_1 на її вимоги?;

- чи був спроможний ОСОБА_3 , з урахуванням його вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей та мікросоціального середовища (залежність, погроза, омана, тощо) повною мірою вільно та усвідомлено приймати рішення та реалізовувати його своїми діями у період підписання оскаржуваного заповіту від 22 березня 2019 року?;

- чи здатний був ОСОБА_3 , з урахуванням його вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей та мікросоціального середовища (залежність, погроза, омана, тощо), усвідомлювати, і якою мірою, фактичний зміст власних дій та їх наслідки у період підписання оскаржуваного заповіту від 22 березня 2019 року?

Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи необхідно спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити цю обставину неможливо.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 жовтня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалась на те, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 104 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08 жовтня 1998 року (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 року № 1950/5, оскільки не мотивована, містить нечіткий перелік об`єктів, що підлягають дослідженню, а також вказівки експертові про порядок дослідження доказів, яке є обов`язком суду. Вказувала, що предметом позову є визнання заповіту недійсним, вчиненого під впливом насильства, тому доказуванню серед іншого підлягає наявність причинного зв?язку між фізичним або психологічним тиском і вчиненням правочину (складання заповіту), який оспорюється. В той же час питання, які суд поставив на вирішення експерта не мають жодного відношення до предмету спору - оскаржуваного у цій справі заповіту, а стосуються загального дослідження змісту розмови осіб, які звучать на наданих ОСОБА_2 стенограмах. Надані на дослідження стенограми є не допустимими доказами, а тому не можуть братися ні судом, ні експертом до уваги. Суд безпідставно і передчасно в резолютивній частині оскаржуваної ухвали прийшов до висновку та визначив (ідентифікував з зазначенням прізвища, ім?я по батькові) наперед осіб між якими ведеться розмова, які містяться на аудіозаписах та які надруковані і самостійно визначені ОСОБА_2 в стенограмі. Належність голосу вказаним особам не доведена, питання щодо ідентифікації вказаних осіб перед експертом не ставилося та клопотання про проведення відповідної експертизи з наданням відповідних доказів не заявлялося.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, за яким просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, як таку, що постановлення з дотриманням норм процесуального права, відповідно до встановлених обставин справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним.

В підготовчому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Терещенко О. В. заявила клопотання про призначення у справі судової комплексної психолого-лінгвістично-семантико-текстуальної експертизи, яке мотивоване тим, що експертне дослідження сприятиме встановленню факту наявності або відсутності психологічного тиску при складанні ОСОБА_3 заповіту.

Задовольняючи клопотання про призначення у справі судової комплексної психолого-лінгвістично-семантико-текстуальної експертизи суд першої інстанції виходив з того, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (частини перша, третя, четверта, пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України).

У статті 13 ЦПК України розкривається зміст принципу диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, згідно з частинами першою - третьою цієї статті суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з частинами першою, другою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема висновками експертів.

Частиною другою статті 77 ЦПК України установлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За змістом цих норм сторони у цивільному процесі є вільними у виборі засобів доказування, в тому числі шляхом проведення відповідного експертного дослідження, якщо інше не встановлено законом, а суд зобов`язаний, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяти їм у реалізації цього права.

Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).

Частиною першою статті 103 ЦПК України установлено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

При призначенні експертизи судом закон встановлює однакові процесуальні гарантії як для особи, яка звернулась із відповідним клопотанням, так і для решти учасників справи, зокрема у вирішенні питання про вибір експертної установи, визначенні питань, роз`яснення яких потребує висновку експерта (частини третя, п`ята статті 103 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, третьою та шостою статті 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Ухвала про призначення експертизи направляється особам, яким доручено проведення експертизи, та учасникам справи. Об`єкти та матеріали, що підлягають дослідженню, направляються особі, якій доручено проведення експертизи (провідному експерту або експертній установі).

У разі виникнення сумніву щодо змісту та обсягу доручення призначений судом експерт невідкладно подає суду клопотання щодо його уточнення або повідомляє суд про неможливість проведення ним експертизи за поставленими питаннями.

При цьому висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу (стаття 110 ЦПК України).

Отже при призначенні експертизи, не погоджуючись із переліком питань, запропонованих позивачем, відповідачка не мала перешкод запропонувати власні питання на вирішення експертів. Її ж заперечення щодо достатності, належності і допустимості доказів, наданих експерту для дослідження, не можуть бути підставою для відмови у призначенні експертизи, тому що саме експерт визначає чи можливо провести відповідне дослідження та дати відповіді на поставлені судом питання на підставі наданих на дослідження матеріалів.

Такі заперечення враховуються судом при оцінці доказів у справі, зокрема й висновку експертизи, за правилами, установленими статтею 89 ЦПК України під час ухвалення судового рішення (пункт 1 частини першої статті 264 ЦПК України) і не можуть вирішуватись під час підготовчого провадження у справі.

Таким чином апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, які є підставою для її скасування чи зміни.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 381 - 383 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

(Повний текст судового рішення виготовлено 30 листопада 2023 року).

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. Ю. Береговий

Ю. Б. Войтко