Провадження №2-з/521/190/23
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Бодрухіної К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Стікон» про поділ майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Стікон» про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Стікон» про поділ майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Стікон» про поділ майна подружжя.

Разом із зустрічним позовом представник ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив суд накласти арешт на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, представник ОСОБА_1 посилається на те, що між сторонами виник спір щодо поділу майна подружжя. З огляду на те, що відповідач може здійснити відчуження без згоди позивача спірного майна, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя, а тим паче, що спірний транспортний засіб LAND ROVER DISCOVERY SPORT, 2017 року випуску, чорного кольору, об`єм двигуна 1999 куб.см., державний номерний знак НОМЕР_1 відповідач без згоди позивача, вже переоформив на свого друга ОСОБА_3 , відповідач скористався тією обставиною, що ОСОБА_4 знаходиться за межами України і звернувся до суду за вирішенням спору про поділ майна подружжя.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову потрібно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При застосуванні відповідних заходів забезпечення позову слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов`язані із втручанням у внутрішню господарську діяльність юридичних осіб.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірими із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що доводи, викладені представником ОСОБА_1 у заявіпро забезпечення позову є необґрунтованими, адже доказів на підтвердження того, що відповідач за зустрічним позовом має намір продати житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , доказів того, що відповідач за зустрічним позовом без згоди позивача вже відчужив спірне майно, матеріали заяви не містять.

Крім того, суду не надано належних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, а також, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі невжиття заходів забезпечення даного позову.

Разом із цим, всупереч положень ч. 6 ст. 151 ЦПК України в заяві відсутня пропозиція щодо зустрічного забезпечення.

За таких обставин, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149-151,153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Стікон» про поділ майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Стікон» про поділ майна подружжя відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на протязі п`ятнадцяти днів з дня її повного складення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Ю.В. Тополева