Справа № 159/6/22
Провадження № 2/159/102/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Лесика В.О.,

за участі секретаря Спасюк К.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 , яка приймає участь в режимі відеоконференції,

представника відповідача ОСОБА_2 який приймає участь в режимі відеоконференції.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою щодо якої встановлений сервітут та відшкодування збитків,-

в с т а н о в и в:

05.01.2022 ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відносно якої встановлено сервітут та відшкодування завданих збитків.

В обгрунтування заявленого позову зазначила, що вона є власником земельної ділянки загальною площею 0.5335 га, кадастровий номер :41:010:0103 яка знаходиться в АДРЕСА_1 , а також механічної дільниці площею 276 кв.м, що становить 51/100 її частки та складу листових матеріалів які розташовані на цій земельній ділянці, що підтверджено Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №177687278 та №177685427 від 15.08.2019.

23 серпня 2019 року між батьком відповідача ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , як власником суміжної земельної ділянки з кадастровим номером :41:010:0101, що знаходиться в АДРЕСА_1 було укладено договір земельного сервітуту у відповідності з яким з однієї сторони (сторона 1 ОСОБА_5 ) та ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з іншої сторони (сторона 2) з визначенням меж частини земельної ділянки на яку поширюється дія земельного сервітуту.

Відповідно до пункту 1 вказаного договору сторона 2отримала право на постійне обмежене безоплатне користування частиною земельної ділянки площею 0.0830 га, яка належить стороні 1 на умовах визначених цим договором.

Пунктом 2 договору визначено також, що земельний сервітуту включає в себе право стороні 2 проїзду на транспортному засобі по наявному шляху через земельну ділянку сторони 1 згідно Плану земельної ділянки і з зазначенням меж частини земельної ділянки на яку поширюється дія сервітуту.

Після смерті батька відповідача, тобто сторони 1 за договором встановлення сервітуту його майно успадкував ОСОБА_4 , тобто він набув права власності на земельну ділянку загальною площею 0.2204 га з кадастровим номером :41:010:0101 за вказаною вище адресою із встановленим на частину земельної ділянки площею 0,0830 га земельним сервітутом для ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який полягає у праві проїзду на транспортному засобі по наявному шляху.

Всупереч встановленому договору ОСОБА_4 чинить перешкоди в користуванні проїздом через земельну ділянку останнього шляхом заблокування воріт.

Крім того позивач зазначає, що станом на дату звернення з позовом до суду ОСОБА_4 двічі пошкоджував сокирою електричний кабель, що використовувався для розподілу електроенергії до її механічної дільниці та складу листових матеріалів, заподіявши в результаті цього майнову шкоду в сумі 6400 грн., яку вона просить стягнути з відповідача.

Ухвалою судді від 09.02.2022 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Встановлено також відповідачу термін для подання відзиву на позов.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

До початку судового розгляду 20.06.2022 року представником відповідача заявлено клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення іншої яка перебуває на розгляді в Ковельському міськрайонному суді за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 про припинення договору земельного сервітуту.

Ухвалою суду від 20.06.2022 провадження у даній справі зупинено.

Після розгляду Волинський апеляційним судом апеляційної скарги на вказане рішення суду зупинене провадження у цій справі ухвалою суду від 04.04.2023 поновлено та призначено до судового розгляду.

В ході судового розгляду представник позивача заявлений позов підтримала повністю та просила його задовольнити з підстав викладених у ньому.

Представник відповідача в судовому засіданні підстав позову не визнав і в його задоволенні просив відмовити у зв`язку з недоведеністю вчинення будь-яких перешкод відповідачем в користуванні земельної ділянки для проїзду .

На його переконання долучені до матеріалів справи як докази документи , а саме технічні умови стандартного під`єднання до електромережі ОСОБА_7 не є доказом підключення електроенергії до нерухомого майна ОСОБА_3 . В матеріалах справи відсутній Акт виконаних робіт, а відтак жодними доказами не доведено завдану шкоду. Відсутні докази і про те що саме ОСОБА_4 своїми діями заподіяв майнову шкоду. З наведених підстав в задоволенні позову просив відмовити повністю.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить що позов підставний та підлягає до задоволення.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Так, в судовому засіданні встановлені наступні фактичні обставини, які визнаються сторонами.

У відповідності до вимог статті 82 ЦПК України обставини які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Цим же законом визначено, що обставини встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді іншої справи у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судовим рішенням Ковельського міськрайонного суду від 15.02.2023 року яке набрало законної сили встановлено наступне.

23.08.2019 року між батьком відповідача ОСОБА_5 як власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 та позивачем у справі було укладено договір земельного сервітуту. За умовами вказаного договору між сторонами було погоджено , що на належну ОСОБА_5 земельну ділянку з кадастровим номером :41:010:0101 за вказаною адресою в розмірі 830 метрів квадратних у визначених планом земельної ділянки конфігурації на користь позивача було встановлено особистий сервітут, який полягає у праві постійного користування визначеною частиною земельної ділянки для проїзду на транспортному засобі по наявному шляху.

На підставі договорів купівлі-продажу від 15.08.2019 року ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_5 нерухоме майно:

-механічну дільницю та склад листових матеріалів (51/100 частки майна), що знаходиться на земельній ділянці площею 0,053 га з кадастровим номером :41:010:0103.

-Земельну ділянку площею 0,053га з вказаним кадастровим номером за адресою АДРЕСА_1 .

З грудня 2020 року між сторонами існує конфлікт щодо використання належного кожному нерухомого майна, зокрема з приводу проїзду по земельній ділянці, що належить ОСОБА_4 транспортних засобів.

Вказаним судовим рішенням позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 про припинення земельного сервітуту відмовлено.

Отже, на даний час договір земельного сервітуту є чинним, а відтак підлягає виконанню сторонами.

Про створення перешкод у проїзді ОСОБА_3 до належного їй нерухомого майна підтверджено наступним.

ОСОБА_8 (син позивача) неодноразово звертався до Ковельського РУП ГУНП у Волинській області із заявами в яких вказував, що власник приміщення де знаходиться гараж заявника не пускає його на територію (дана інформація зафіксована на спецлінії «102» 12.11.2021 року). Аналогічне звернення зафіксоване Ковельським РУП і 20.12.2021 року.

В ході таких звернень була проведена працівниками поліції відповідна перевірка та встановлено, що між сторонами наявна конфліктна ситуація через ймовірні неправомірні дії ОСОБА_4 з приводу володіння та користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 .

Отже, досліджені у справі докази підтверджують факт підставності позову.

Крім того, слід вказати на обставини встановлені судовим рішення від 15.02.2023 року, а саме, що доступ до земельних ділянок позивача неможливий іншим способом, окрім як через земельну ділянку з кадастровим номером :41:010:0101 яка є предметом договору земельного сервітуту на право проїзду на транспортному засобу по наявному шляху. Обставин, щодо можливого облаштування альтернативних заїздів до належного позивачу нерухомого майна суду не надано.

Представником відповідача будь-яких доказів на спростування таких тверджень не надано.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ст. 91 ЗК України власники та користувачі земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок, а також дотримуватись прав добросусідства.

Частиною 1 статті 103 ЗК України передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації.

Статтею 152 ЗК України визначено способи захисту прав на земельні ділянки і ч.2 цієї статті передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Аналогічні висновки містяться і у роз`ясненнях, викладених у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ».

З наведених підстав позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Що стосується вимог про відшкодування завданих збитків суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В обґрунтування вимог завданої моральної шкоди позивач зазначила, що відповідач ОСОБА_4 двічі пошкоджував сокирою електричний кабель, що використовувався для розподілу електроенергії до її механічної дільниці та складу листових матеріалів, заподіявши в результаті цього майнову шкоду в сумі 6400 грн.

На підтвердження таких вимог позивачем надано наступні докази.

Відповідно до Технічних умов стандартного приєднання до електричних мереж електроустановок цеху м`яких меблів в тому числі гараж ОСОБА_7 від 29.10.2021 року остання не заперечувала підключення та видачу 5кВт потужності для ОСОБА_3 на склад листових матеріалів в межах своєї існуючої дозволеної потужності 15 кВт на цех м`яких меблів ( АДРЕСА_1 ).

І з матеріалів справи слідує також, що 18.12.2021 року ОСОБА_8 (син позивача) звертався до Ковельського РУП із заявою в якій повідомив, що ОСОБА_9 , прийшовши на їх територію перерубав силовий електрокабель, заподіявши матеріальні збитки.

Пошкодження електричного кабелю зумовило необхідність відновлення електропостачання вартість якого підтверджено документально. Так відповідно до договору з ФОП ОСОБА_10 оплата електромонтажних робіт в загальному становила 6400 гривень які були сплачені ОСОБА_3 відповідно 15 та 20 грудня 2021 року, що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів.

З наведених підстав суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про відшкодування завданих збитків в повному обсязі.

У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Представником відповідача жодним чином не спростовано тверджень позивача про заподіяння шкоди яка документально підтверджена, а тому заперечення представника відповідача щодо недоведеності цього факту повністю спростовано наведеними вище доказами.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 908 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 4, 12-13, 76-81, 141, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Зобов`язати ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_3 частиною земельної ділянки площею 0,0830 га з кадастровим номером :41:010:0101, за адресою: АДРЕСА_1 , відносно якої встановлений сервітут згідно договору про встановлення земельного сервітуту від 23.08.2019 року, а саме : шляхом звільнення проїзду по наявному шляху і розблокування в`їзних воріт та повернути ділянку проїзду у попередній стан, що забезпечує повноцінне його користування за призначенням.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 збитки витрати які понесла для відновлення свого порушено права у розмірі 6400 (шість тисяч чотириста грн. ).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім грн.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

відповідач ОСОБА_4 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено та підписано без його проголошення 31 травня 2023 року.

Головуючий: В`ячеслав Лесик