Справа № 336/921/23
Пр. № 2/336/1032/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

з участю представника позивача адвоката Фельського С.Л.,

представника відповідача адвоката Вельможка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

31 січня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В заяві зазначив, що є сином і спадкоємцем першої черги за законом ОСОБА_3 , чия смерть сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира АДРЕСА_1 . З 2000 року позивач постійно проживає за кордоном. Для подання заяви про прийняття спадщини планував приїхати в м. Запоріжжя в березні 2022 року, проте не реалізував вказаний намір, оскільки з 24 лютого 2022 року в державі Україна на підставі Указу Президента України було введено воєнний стан через військову агресію Російської Федерації, тому побоюючись загрози бойових дій на території Запоріжжя, позивач в телефонному режимі звернувся до приватного нотаріуса за консультацією про прийняття спадщини. Нотаріус повідомила, що на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 164 зупиняється строк для прийняття спадщини в період дії воєнного стану. Разом з тим наприкінці 2022 року позивач направив заяву про прийняття спадщини, проте з інформації приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О. йому стало відомо, що вказана постанова зазнала змін на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 року в частині обмеження періоду зупинення строку на прийняття спадщини чотирма місяцями. Таким чином, позивач пропустив строк для прийняття спадщини, оскільки добросовісно вважав, що дія воєнного стану не обмежує в часі зупинення строку для прийняття спадщини. Оскільки він з поважних причин пропустив строк подачі заяви про прийняття спадщини, просить визначити йому додатковий строк, що обчислюватиметься трьома місяцями від набрання рішенням законної сили.

Ухвалою судді від 01.02.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження.

В цей же день, а саме: 1 лютого 2023 року, у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О. витребувано копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 26 травня 2023 року на підставі заяви представника позивача первісного відповідача замінено на належного - ОСОБА_2 , - який є правонаступником ОСОБА_3 .

Заходи забезпечення позову, доказів судом не застосовувались.

На підставі ухвали суду від 25 серпня 2023 року в справі закрито підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову. Просить про ухвалення рішення на користь свого довірителя.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечує, пояснивши, що позивачу, який доводиться відповідачу рідним братом, було достеменно відомо про те, що сталася смерть матері, тому йому ніщо не заважало якщо не приїхати самостійно в державу, то подати заяву про прийняття спадщини через консульські установи України у відповідності до порядку, внормованого «Положенням про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України», яке не встановлює обов`язку для громадянина України виїжджати з країни свого постійного проживання для прийняття спадщини, що відкрилася в Україні. Правове незнавство також не є поважною причиною для пропуску строку прийняття спадщини, а поважними є лише причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця, що унеможливлюють вчасне вчинення дій з прийняття спадщини. Відповідач, який як і позивач, також постійно проживає за межами держави і при зверненні до нотаріуса зіткався з тими ж проблемами, що і позивач, між тим у встановлений законом строк подав нотаріусу безпосередньо заяву про прийняття спадщини.

У зв`язку з викладеним просить про відмову в задоволенні позову.

Вислухавши учасників справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних міркувань.

Судом встановлено, що сторони в справі є синами та спадкоємцями першої черги за законом ОСОБА_3 , чия смерть сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 6, 24, 32). Окрім того, 23 березня 2019 року спадкодавця склала заповіт, яким заповідала усе належне їй майно сторонам у справі в рівних частках (а. с. 25, зворотній бік, 26).

Книгою шостою ЦК України врегульовано правовідносини, що витікають із спадкування, яким в силу ст. 1216 ЦК є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за змістом ст. 1218 ЦК України.

Глава 87 ЦК України врегульовує здійснення права на спадкування.

Згідно із статтею 1268 ЦПК України прийняття спадщини є правом спадкоємця (спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її).

Процедуру прийняття спадщини внормовано статтею 1269 ЦК України, у відповідності до якої спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, як випливає із змісту ст. 1270 ЦК України.

Часом відкриття спадщини за змістом ст. 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який бажає прийняти спадщину, але постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Як зазначено судом, смерть ОСОБА_3 сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с.24, зворотній бік). Після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_2 (а. с. 23, зворотній бік).

Вирішуючи вимоги позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , суд виходить з такого.

Наслідки пропуску встановленого статтею 1270 ЦК України строку встановлені статтею 1272 ЦК України і вони полягають в тому, що спадкоємець, який впродовж означеного строку не подав заяву про прийняття спадщини, вважається таким, що не прийняв її.

Разом з тим за наявності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини, тобто у відсутність спору між спадкоємцями заяву може бути прийнято зі згоди інших спадкоємців і у того зі спадкоємців, який пропустив встановлений законом шестимісячний строк (ч. 2 ст. 1272 ЦК).

Якщо ж між спадкоємцями існує спір щодо наявності права на спадкування, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, як вказано в статті 1272 ЦК України.

При цьому, як слідує з наведеного положення законодавства, підставою для визначення додаткового строку є лише поважні причини пропуску встановленого статтею 1270 ЦК України строку.

За висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах, прийнятих за результатами розгляду справ із підстав, передбачених п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за друге півріччя 2017 року, за змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

Наведене означає, що лише такі обставини, які унеможливлюють прийняття спадщини, можуть зумовити визначення додаткового строку для її прийняття.

Представник позивача, наполягаючи на поважності причини пропуску його довірителем строку подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , пов`язує їх, по-перше, з тією обставиною, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу проживає за межами України, де знаходився і на момент смерті матері; по-друге, з тим, що позивач добросовісно вважав, що строк для прийняття спадщини в період дії воєнного стану зупиняється.

Суд не приймає ці твердження, оскільки вони є неспроможними.

Твердження про проживання за межами держави на тлі оголошеного в Україні воєнного стану та пов`язаних з цим побоювань про наявність небезпеки для поїздки в державу задля прийняття спадщини не є такими, що свідчать на користь визнання поважними причин пропуску вказаного строку, так як «Порядком

вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженим Наказом Міністерства

юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачене подання заяви про прийняття спадщини поштою.

Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса (п. 3.5. «Порядку…»).

До нотаріально посвідченого підпису спадкоємця, що проживає за межами держави, прирівнюється посвідчення підпису громадянина України консулом (або уповноваженим секретарем із консульських питань), який засвідчує справжність підпису на заяві про прийняття спадщини, проставляє на заяві свій підпис та гербову печатку, після чого спадкоємець направляє заяву в Україну засобами міжнародного поштового зв`язку, як врегульовано «Положенням про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України», затвердженим Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства закордонних справ України від 27.12.2004 року № 142/5/310.

Наведене означає відсутність необхідності для спадкоємця, що перебуває за межами України, з`являтися безпосередньо до нотаріальної контори на території України для подання заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, на тлі внормованих означеними правовими джерелами процедури подання заяви про прийняття спадщини та посвідчення на ній справжності підпису спадкоємця, що проживає за кордоном, не можна вважати поважною причину пропуску спадкоємцем, що не проживає в державі Україна, за вказаних обставин.

Наведений умовивід суду підкріплює висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду, висловлений в постанові від 12.04.2021 року в справі № 589/1863/13-ц, за змістом якого факт проживання позивача у іншій державі сам по собі не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки перебування позивача поза межами України не позбавляло його можливості подати заяву про прийняття спадщини поштою.

Крім того, відповідно до частини шостої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII (із змінами) «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій за кордоном покладається на консульські установи України, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на дипломатичні представництва України.

Згідно зі статтею 38 цього ж закону, на консульські установи України серед іншого також покладений обов`язок видавати свідоцтва про право на спадщину.

Доказів неможливості з`явитися до консульської установи або до дипломатичного представництва України за кордоном позивач не надав.

З огляду на це безпідставними є доводи про те, що проживання спадкоємця за межами України є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

На підтвердження означеного висновку суду свідчить той факт, що відповідач, який також постійно проживає за межами України, вчасно, а саме: 15 грудня 2021 року, звернувся до нотаріуса з відповідною заявою, як свідчать матеріали спадкової справи (а. с. 23, зворотній бік).

Разом з тим судом встановлено, що 5 грудня 2022 року, тобто поза межами встановленого законом шестимісячного строку, позивач між тим направив заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О., і це свідчить про відсутність для нього перешкод у вчиненні цієї дії впродовж відведеного законом для цієї мети часу.

Що стосується тверджень про переконання, що строк для прийняття спадщини на період воєнного стану зупиняється, їх неспроможність спростовує сам зміст дій позивача, який, не дивлячись на продовження дії воєнного стану, таки звернувся до нотаріуса з вищезгаданою заявою про прийняття спадщини (а. с. 41, зворотній бік).

Що стосується тверджень позову про те, що таке переконання позивача ґрунтується на роз`ясненні приватного нотаріуса, отриманому ним в телефонній розмові, про зупинення на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2022 року № 164 строку для прийняття спадщини в період дії воєнного стану, ці твердження всупереч вимог змагальності цивільного судочинства не доведені жодними фактичними даними.

Натомість з наданого самим позивачем повідомлення приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вельможко Н.О. від 17.12.2021 року випливає, що з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , позивачу належить звернутися не пізніше 8 червня 2022 року (а. с. 7).

Наведене означає про його достеменну обізнаність про необхідність подання заяви про прийняття спадщини у зазначений в повідомленні строк.

Проте навіть, якщо позивач і був необізнаний про момент спливу строку для прийняття спадщини, ця необізнаність не містить ознак поважності для пропуску строку для прийняття спадщини, як зазначено в Листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, який зауважує на тому, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини.

Підсумовуючи викладене, суд доходить переконання про відсутність об`єктивних обставин, що перешкоджали позивачу вчасно звернутися з заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

Наведений умовивід суду підкріплюють роз`яснення Постанови Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», з яких випливає, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Фізична особа, яка в силу ст. 12 ЦК України є вільною у здійсненні своїх прав, вправі прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Встановлені судом обставини свідчать про те, що позивач розпорядився своїм правом на прийняття спадщини за встановленим законом порядком на власний розсуд, якими б мотивами він при цьому не керувався, тобто у відсутність будь-яких об`єктивних перешкод для вчинення передбачених законом дій з прийняття спадщини не вчинив їх у встановлений законом строк, що не дає підстав для задоволення позову через відсутність ознак порушення його права.

Керуючись ст. ст. 1268-1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 10, 59, 60, 212-215, 224, 292, 294 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , до ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення суду складене 5 грудня 2023 року.

Суддя О.В. Щаслива