Справа №359/1815/23
Провадження №2-з/359/40/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі судового засідання Воскобоєвій С.Ф.

за участі

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року ОСОБА_3 звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна.

25.05.2023 року представник відповідача ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій останній просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки «FORD» моделі «FOCUS», 2014 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , що придбаний та зареєстрований за ОСОБА_4 та знаходиться в ОСОБА_3 .

В обґрунтування заяви посилається на те, що предметом позову є вищевказаний транспортний засіб, який придбаний та зареєстрований за ОСОБА_4 ..

Відповідач зазначає, що зазначений транспортний засіб, статус якого судом не визначено та який зареєстрований за відповідачем, може бути навмисно пошкоджений чи виведений з ладу позивачем з метою заподіяння майнової шкоди з особистих мотивів у випадку визнання права вланості на транспортний засіб за ОСОБА_4 .

Крім того, триваюче користування позивчкою транспортним засобом призводить до матеріальних збитків відповідача, які виражаються в наявності штрафів за порушення ПДР, які надходять безпосередньо на його адресу та які він фактично змушений сплачувати.

Саме тому представник відповідача просить суд накласти арешт на транспортний засіб, з метою забезпечення рівності сторін в цивільному процесі та для уникнення небажаного притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, яку він не вчиняв.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, додані до неї матеріали та матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 3-7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд на прохання осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтування його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, зупиненням продажу описаного майна, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Дійсно, між сторонами у справі виник спір, з приводу поділу вказаного транспортного засобу.

Разом з тим, в матеріалах, приєднаних до заяви про забезпечення позову, відсутні жодні належні та допустимі докази на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

В заяві про забезпечення позову представник заявника ОСОБА_2 не зазначив жодного доказу на підтвердження того факту, що користування позивачкою транспортним засобом призводить до матеріальних збитків відповідача, а також що у позивачки є наміри завдати майнову шкоду з особистих мотивів відповідачу і це створює загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Як вбачається з ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений в своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Безумовно, забезпечення цивільного судочинства становить суспільний інтерес. Однак накладення арешту на транспортний засіб марки «FORD» моделі «FOCUS», 2014 року випуску лише на підставі припущень відповідача не виправдовує вказаний інтерес та буде призводити лише до свавільного втручання у право позивача мирно володіти його майном. У такий спосіб будуть не дотримані вимоги ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. ст. 149-154, 157, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 30 травня 2023 року.

Суддя: Чирка С.С.