Єдиний унікальний номер 341/634/23
Номер провадження 2/341/254/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 травня 2023 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Мергеля М. Р., за участю:

секретаря судового засідання Матейко О. С.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представниці позивачки ОСОБА_2 ,

представниці Служби у справах дітей Петраш О.,

розглянув заочно у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Галицької міської ради Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав.

встановив:

Представниця ОСОБА_2 в інтересах позивачки ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Галицької міської ради Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачкою. Шлюб між сторонами розірваний. Після припинення шлюбних відносин відповідач самоусунувся від виховання дітей та взагалі забув про них. З 2018 року відповідач перестав спілкуватись з позивачкою та дітьми. Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, не бере участі у вихованні дітей, не допомагає їм матеріально, не сплачує аліменти, не проявляє заінтересованості до подальшої долі дітей. Позивачка з моменту розірвання шлюбних відносин ніколи не чинила перешкод відповідачу у спілкуванні з дітьми. Проте, останній сам не бажав та не бажає спілуватись із сином та дочкою. Відповідач став для дітей чужою людиною.

З огляду на викладене, просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 стосовно щодо його малолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 04 квітня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13 квітня 2023 року, яке відкладене на 26 квітня 2023 року.

Ухвалою суду від 26 квітня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05 травня 2023 року.

У чергове судове засідання 30 травня 2023 року з`явились позивачка, її представниця та представник третьої особи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 62).

Відповідно до пункту 1 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку.

Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим, а документи - йому врученими. Проте, своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, жодних заяв чи клопотань до суду не надсилав.

Положеннями частини першої статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки ( пункт 1 частини третьої статті 223 ЦПК України).

У судовому засіданні представник позивачки повідомила, що відповідач тривалий час за кордоном, а поштову кореспонденцію отримує його мама. Не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності відповідача у заочному порядку, про що протокольно постановив ухвалою, оскільки такий повідомлений належним чином про судове засідання, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавав.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, просила їх задовольнити та суду пояснила, що відповідач упродовж восьми років зовсім не цікавиться дітьми. Діти навіть його не знають та не пам`ятають. Відповідач має проблеми з алкоголем, аліменти на утримання дітей не сплачує. Останній раз відповідач сплатив аліменти у серпні 2022 року. Зазначила, що ці аліменти сплачував не відповідач, а його мати. Відповідач на цей час перебуває за кордоном. Крім цього, додала, що зараз проживає у шлюбі зі ОСОБА_7 . Діти проживають разом з ними. Називають і вважають ОСОБА_7 татом, відповідача не знають. Також, у шлюбі зі ОСОБА_7 у них є спільна дитина. Просила позов задовольнити.

Представниця позивачки позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, просила їх задовольнити та суду пояснила, що поштову кореспонденцію із суду отримала його матір. Зі слів матері відповідача, представниці відомо, що відповідач перебуває за кордоном та повертатись не буде.

Представниця третьої особи не заперечила щодо задоволення позовних вимог. Також, пояснила, що представники служби у справах дітей намагались зв`язатись з відповідачем через соціальні мережі, проте відповідач не реагував.

Заслухавши присутніх учасників та надавши належну правову оцінку наявним у справі письмовим доказам, суд установив наступні фактичні обставини справи.

Відповідно до змісту наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , їхнім батьком є ОСОБА_3 - відповідач у справі, а позивачка ОСОБА_3 - матір`ю (а. с. 13).

Відповідно до змісту копії свідоцтва про шлюб підтверджується те, що позивачка 12 жовтня 2019 року зареєструвала шлюб зі ОСОБА_7 та змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_8 » (а. с. 14).

Згідно з копією виписки з рішення підтверджується, що заочним рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2016 року шлюб між сторонами розірваний. Малолітніх дітей сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено проживати з матір`ю (а. с. 15).

Відповідно до копії довідки від 21 березня 2023 року № 204 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, яка видана Галицькою міською радою Івано-Франківської області, підтверджується, що за адресою по АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , 1994 року народження, ОСОБА_5 , 2013 року народження, ОСОБА_4 , 2012 року народження, ОСОБА_7 , 1992 року народження, ОСОБА_9 , 2021 року народження (а. с. 23).

Згідно з копією довідки від 24 березня 2023 року № 14, яка видана директором Галицького ліцею імені Ярослава Мудрого Л. Мусякевич підтверджується, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається на сімейній формі навчання у 4-Б класі Галицького ліцею імені Ярослава Мудрого (а. с. 22).

Відповідно до копії довідки від 24 березня 2023 року № 15, яка видана директором Галицького ліцею імені Ярослава Мудрого Л. Мусякевич підтверджується, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається на сімейній формі навчання у 3-Б класі Галицького ліцею імені Ярослава Мудрого (а. с. 21).

Згідно зі змістом копії довідки-характеристики від 21 березня 2023 року № 02.1-18/524 підтверджується, що за час проживання у м. Галичі на ОСОБА_1 скарг від сусідів та громадян міста у виконком міської ради не надходило. ОСОБА_1 зарекомендувала себе з позитивної сторони. Компрометуючих даних на ОСОБА_1 не поступало (а. с. 24).

Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини Галицької міської ради Івано-Франківської від 29 травня 2023 року № 02.1-18/1033 щодо можливості та доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 комісія з питань захисту прав дитини Галицької міської ради Івано-Франківської області рекомендує за можливе і доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 стосовно малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_1 повідомила, що після розлучення ОСОБА_3 самоусунувся від виховання малолітніх дітей, не цікавиться їх здоров`ям, успіхами, не піклується про фізичний, духовний та моральний розвиток своїх дітей. Не навідує їх за місцем проживання, не запрошує в гості, не вітає з днем народження. ОСОБА_3 на засідання комісії не з`явився. Місце перебування його невідоме. Зі слів колишньої дружини перебуває за кордоном (а. с. 63-64).

Відповідно до частини першої статті 232 ЦПК України допит малолітніх свідків і, за розсудом суду, неповнолітніх свідків проводиться в присутності батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, якщо вони не заінтересовані у справі, або представників органів опіки та піклування, а також служби у справах дітей.

За змістом статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Допитані у судовому засіданні неповнолітні свідки син та дочка сторін ОСОБА_4 , 2012 року народження, та ОСОБА_5 , 2013 року народження, у присутності позивачки та представника Служби у справах дітей Галицької міської ради пояснили, що ОСОБА_7 є їхнім татом, вони позитивно та прихильно до нього ставляться.

Надаючи правову оцінку наявним у справі матеріалам, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Нормами статті 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю.

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27 лютого 1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною другою статті 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до приписів статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За приписом частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до пункту 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Матеріали справи містять належні та допустимі докази на підтвердження того, що відповідач байдуже ставиться до своїх дітей, не спілкується з ними, не допомагає матеріально. Відповідач свідомо обрав такі життєві умови, за якими його участь у вихованні дітей є мінімальною та недостатньою, що в свою чергу свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України.

Суд бере до уваги те, що відповідач тривалий час не проживає із малолітніми дітьми однією сім`єю і до цього часу проживає за межами України, та з 2018 року не брав та не бере участі у вихованні дітей, не піклується про них, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує матеріально, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування дітей, як складових частин виховання.

Під час вирішення спору по суті суд враховує те, що відповідач, як батько дітей, не виконував повноцінно свої батьківські обов`язки, оскільки особа, яка свідомо змінює країну проживання, не бере участі у вихованні дітей, несе відповідні ризики порушення нормальних життєвих зв`язків та передбачених законом наслідків невиконання батьківських обов`язків, що в даному випадку і відбулось - малолітні діти фактично залишились без батьківського піклування.

Позивачка довела ті обставини, що відповідач самоусунувся від виховання дітей, не піклується про їхній фізичний і духовний розвиток, підготовкою до самостійного життя, не сприяє у забезпеченні необхідного харчування, одягу, медичного лікування. Відповідач не виявляє до своїх дітей батьківського піклування, не цікавиться їхньою долею, не відвідує їх, не телефонує та не бере участі у їхньому вихованні.

Відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати свої батьківські обов`язки щодо виховання дітей, а також прояву з його боку щонайменшої батьківської турботи.

Під час розгляду справи не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідача у належному вихованні сина та дочки, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками.

Емоційний зв`язок між відповідачем та дітьми фактично відсутній. Відповідач став для дітей чужою людиною. Діти не пам`ятають відповідача та не знають про те, що він їхній батько. У матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б свідчили про прояви інтересу ОСОБА_3 до виховання та утримання дітей.

Отже, встановлені обставини вказують на злісне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання й матеріального утримання дітей.

Нормами статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд, також, виходить з того, що діти вважають своїм батьком ОСОБА_7 , прихильно ставляться до нього, що було установлено безпосередньо у судовому засіданні. ОСОБА_7 ставиться до дітей як до рідних і бажає про них піклуватись. Отже, задоволення позову, на переконання суду, відповідатиме найкращим інтересам дітей.

За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що свідоме і тривале нехтування відповідачем, як батьком дітей, своїми батьківськими обов`язками щодо неповнолітніх сина та дочки є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав, а тому позовна вимога про позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам у справі, що відповідно до статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

На підставі приписів статей 259, 268 ЦПК України суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення. Складання повного тексту рішення суду відкладено на строк не більш як десять днів.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 258, 263, 265, 268, 280, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Галицької міської ради Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стосовно неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 01 червня 2023 року.

Учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації проживання за адресою: АДРЕСА_2 ;

третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Галицької міської ради Івано-Франківської області: місцезнаходження за адресою: Площа Волі, 1, м. Галич, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ