КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: № 22-ц/824/4231/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2023 року м. Київ

Справа № 266/1917/21

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Ратнікової В.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», яка подана представником Сокуренко Наталією Вікторівною, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року, ухвалене у складі судді Хоменко В.С.,

у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У березні 2021 року позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 147 857,43 грн., а також судових витрат. Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 19.02.2018 року, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах кредитного ліміту, однак, відповідач умов укладеного договору не виконує належним чином.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 15.02.2021 року має заборгованість у розмірі 147 857,43 грн., з яких: 114 385,23 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 71 939,1 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 42 446,10 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5261,94 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 28 210,26 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28.12.2021 року справу передано до Голосіївського районного суду м. Києва за підсудністю .

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року позов у даній справі задоволено частково.

Стягнуто ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 19.02.2018 року станом на 15.02.2021 року у розмірі 71 939,13 грн. та судовий збір у розмірі 1104,46 грн.

Не погоджуючись з рішенням, представник АТ КБ «Приватбанк» - Сокуренко Н.В. звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення простроченого тіла кредиту та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовну вимогу банку про стягнення простроченого тіла кредиту задовольнити в повному обсязі, посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення, порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за фактично отриманими кредитними коштами у розмірі 114 385,23 грн. - заборгованість за кредитом; в т.ч.: 71 939,13 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 42 446,10 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту.

Платіж за умовами договору включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості по кредиту. У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою. Прострочений кредит - це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернені у строк, передбачений договором. Кредитний ліміт є поновлювальною кредитною лінією, тобто відповідач може використовувати кредитні кошти, погашати заборгованість та знову користуватися кредитними коштами.

Таким чином, сума заборгованості за поточним тілом та простроченим тілом кредиту постійно змінюється в залежності від використання відповідачем кредитних коштів та внесення ним платежів на погашення заборгованості. У разі, якщо відповідач несвоєчасно вносить кошти на погашення заборгованості, поточна заборгованість за тілом кредиту стає простроченою та відображається у відповідній колонці розрахунку заборгованості.

Зокрема, із розрахунку заборгованості та виписки за картрахунками відповідача чітко вбачаються всі операції про зняттю (використанню) кредитних коштів, а також всі операції з часткового погашення заборгованості.

Із наданої позивачем до суду виписки по рахунку слідує, що відповідач користувався кредитними коштами, а також частково погашав заборгованість. Дії з користування кредитними коштами та погашення заборгованості свідчать про визнання заборгованості по кредиту та згоду з умовами кредитування.

Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки відповідача - баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної з коштами операції).

Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5 , згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госпоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків, виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.

Таким чином, виписка за картковим рахунком, що міститься в матеріалах справи, є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, проте всупереч вимогам ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд не вказав у оскаржуваному рішенні жодної мотивації відхилення зазначених доказів, що підтверджують як розмір заборгованості по тілу кредиту у цілому, так і розмір заборгованості по простроченому тілу кредиту.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 не подавав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 19 лютого 2018 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», яка разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить договір про надання банківських послуг (а.с. 17).

Відповідно до наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку станом на 15.02.2021 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитним договором у розмірі 147 857,43 грн., з яких: 114 385,23 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 71 939,1 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 42 446,10 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5261, 94 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 28 210, 26 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 12-14).

На підтвердження умов кредитування АТ КБ «Приватбанк» надав суду копії анкети-заяви відповідача про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», інформацію про умови кредитування з підписом відповідача, витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карт Platinum,WorldBlackEdition,WorldElite,Infinitе, VISASignature, розрахунок заборгованості, виписку за договором б/н, довідки про видані картки та зміну умов кредитування й обслуговування кредитної картки (а.с. 12-70, 82-111).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що вказані документи не підтверджують умов кредитування та наявності заборгованості у визначеній позивачем сумі.

Так, Витяги з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карт Platinum,WorldBlackEdition, WorldElite, Infinitе, VISASignature, не містять підпису відповідача. Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, вид кредитки не визначений, так само як відсотки за користування кредитом, умови сплати пені та штрафів.

Анкета-заява, а також інші матеріали справи не містить належних доказів того, що позичальник був ознайомлений інформацією про умови кредитування, що діяли на момент підписання анкети-заяви від 19.02.2018 року і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов Банку.

Наданий позивачем витяг з тарифів обслуговування преміальних кредитних карт Platinum, WorldBlackEdition, WorldElite, Infinite, VISA Signature не підписаний відповідачем, не дає можливості достовірно встановити вид картки та факт її видачі. Стороною позивача доказами в розрізі положень ст.ст. 76-81 ЦПК України не доведено, що вказана довідка є невід`ємною частиною договору б/н від 19.02.2018 року.

Банк, як кредитор і позивач, повинен довести факт того, що позичальник був ознайомлений і прийняв Умови та Правила, а також Тарифи, що діяли на момент укладення кредитного договору.

Крім того, 03.07.2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом АТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17). В цій постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Суд вважав встановленим, що відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості станом на 15.02.2021 року заборгованість за кредитом становить 71 939,13 грн. Наданий банком розрахунок заборгованості з даного приводу відповідачем не спростований

При цьому суд вважав відсутніми підстави для задоволення вимог про стягнення 42 446,10 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 5261,94 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками; 28 210,26 грн. - заборгованості за простроченими відсотками.

Рішення оскаржене позивачем лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 42 446,10 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині колегія суддів не погоджується, оскільки вони не відповідають наявним в матеріалах справи доказам та обставинам справи.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ст. ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживчий кредит», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит ( кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку /рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.

Відповідно до наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку станом на 15.02.2021 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитним договором у розмірі 147 857,43 грн., з яких: 114 385,23 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 71 939,1 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 42 446,10 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5261, 94 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 28 210, 26 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 12-14).

Як вбачається з матеріалів справи, у заяві про перегляд заочного рішення від 29 вересня 2021 року Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області у даній справі, відповідач ОСОБА_1 посилався на те, що позивачем не вірно розраховано суму заборгованості, оскільки не враховано п. 15 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України та незаконно нараховано відсотки за прострочення сплати кредиту у період дії карантинних обмежень.

Після скасування ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 грудня 2021 року заочного рішення від 29 вересня 2021 року та направлення ухвалою цього суду від 28 грудня 2021 року справи до Голосіївського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю ( за клопотанням відповідача), відповідач ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву, пояснень, заяв чи клопотань до суду не подавав, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи Голосіївським районним судом м. Києва.

Отже, у заяві про скасування заочного рішення відповідач не заперечував проти розміру заборгованості за тілом кредиту, як поточної, так і простроченої, та у період повторного розгляду справи не надав жодних заперечень та доказів на спростування розміру отриманих кредитних коштів,

Як вбачається з матеріалів справи, на доведення своїх позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» подав до суду, зокрема, виписку по картковому рахунку за період з 22.10.2018 року по 01.02.2021 року, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача, довідку про видачу відповідачу кредитної картки із зазначенням номеру та строку дії.

З виписки за картковим рахунком відповідача ОСОБА_1 за період з 22.10.2018 року по 01.02.2021 року вбачається, що позичальник користувався кредитними коштами, частково виконував свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів, виконував перекази грошових коштів, розраховувався кредитними коштами за продукти харчування, послуги, знімав готівку в банкоматах, поповнював мобільний номер телефону, та здійснював інші розрахунки та операції.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пунктів 60-62, 65 Положення «Про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України», затвердженого постановою Правління НБУ № 75 від 04.07.2018 року, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку.

Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам та органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України.

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 14.04.2021 по справі № 759/11453/20, «відповідачем не спростовано фактичне користування кредитними коштами, що слідує з виписки за його картковим рахунком, що міститься в матеріалах справи, які є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, що відповідає пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, та узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18-ц (провадження № 61-9618св19). Таким чином, виписка за картковим рахунком, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом апеляційної інстанції у сукупності з іншими доказами.»

Таким чином, виписка по особовому рахунку відповідача ОСОБА_1 , що міститься в матеріалах справи, є належним доказом отримання кредитних коштів відповідачем, їх суми та розміру сплачених коштів відповідачем на погашення заборгованості.

При порівнянні даних виписки з карткового рахунку відповідача та розрахунку заборгованості, доданого позивачем до позовної заяви, вбачається, що суми використаних кредитних коштів, зазначені у виписці, відповідають сумам, зазначеним в розрахунку заборгованості.

Як вбачається з виписки з карткового рахунку позичальника ОСОБА_1 , за період користування кредитним лімітом з 22.10.2018 року по 22.01.2020 року позивач отримував кредитні кошти та сплачував заборгованість шляхом поповнення своєї картки готівкою, зокрема, 19.08.2019 року відповідач сплатив 12 525 грн., 12.09.2019 року - 12 325 грн., 15.09.2019 року - 24 000 грн., 11.10.2019 року - 16 800 грн., 06.11.2019 року - 57 457 грн. 50 коп., 29.11.2019 року - 14 280 грн., 28.12.2019 року - 62 010 грн.

Станом на 22.01.2020 року сума заборгованості по кредиту ( фактично отриманих та не погашених кредитних коштах) становила 101 469 грн. 12 коп.

22 січня 2020 року було змінено кредитний ліміт та встановлено в сумі 110 000 грн.

У період з 22.01.2020 року по 01.02.2021 року відповідач продовжував користуватись кредитними коштами, загальна сума фактично отриманих кредитних коштів у цей період становила 348 714 грн. 23 коп., що підтверджується випискою по особовому рахунку та розрахунком заборгованості ( а.с. 12-14, 82-88). Загальна сума сплачених на погашення кредиту коштів становила 234 329 грн., зокрема було сплачено та зараховано банком на погашення заборгованості : 10.02.2020 року - 52 135 грн., 11.02.2020 року - 11 000 грн., 20.02.2020 року - 14 000 грн., 22.02.2020 року - 20 000 грн., 07.03.2020 року - 8000 грн., 11.03.2020 року - 102 500 грн., 23.04.2020 року - 8000 грн.

Таким чином, відповідно до даних виписки по картковому рахунку та розрахунку заборгованості, що узгоджуються між собою, загальна сума непогашених кредитних коштів становить 114 385 грн. 23 коп.

За викладених обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення лише частини заборгованості по тілу кредиту у розмірі 71 939 грн. 13 коп., не навівши при цьому належного обґрунтування такого висновку.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З огляду на викладене, матеріали справи свідчать про те, що за кредитним договором від 19 лютого 2018 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальником використовувалися кредитні кошти, проте в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті.

Таким чином, оскільки відповідачем не спростовано розміру заборгованості за тілом кредиту, то заборгованість підлягає стягненню у судовому порядку у повному обсязі.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.263, 264 ЦПК України на наведене вище уваги не звернув, не з`ясував усі обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» решти суми заборгованості за тілом кредиту: 114 385 грн. 23 коп. - 71 939 грн. 13 коп. = 42 446 грн. 10 коп., що визначена банком як заборгованість за простроченим тілом кредиту, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню у вказаній частині на підставі ст. 376 ЦПК України з прийняттям постанови про задоволення позову в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3722 грн.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», яка подана представником Сокуренко Наталією Вікторівною, - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та ухвалити в цій частині нове судове рішення:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 42 446 ( сорок дві тисячі чотириста сорок шість) грн. 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на суму 3722 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду з підстав, визначених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Ратнікова В.М.