Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7233/23
Р І Ш Е Н Н Я
22 листопада 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Кондрацької Н.М.,
за участю секретаря судового засідання Мелещенко О.В.
представника позивача адвоката Захарченко Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики грошей, -
Позивач ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Захарченко Н.О. звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики грошей.
Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2023, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Н.М. визначена для розгляду судової справи № 711/7233/23.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.10.2023 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
У судовому засіданні представник позивача адвокат Захарченко Н.О. підтримала позовні вимоги з підстав, наведених у позові та просила задовольнити у повному обсязі. До того ж зазначила, що протягом п`яти днів після винесення рішення суду нею буде подано клопотання про стягнення визначеного розміру витрат на правничу допомогу.
Такі ж твердження відповідача викладені у заяві від 22.11.2023, поданій ним через канцелярію суду до початку розгляду справи.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Як визначено в статті 55 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
За змістом статті 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частини 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
В ході розгляду справи судом встановлено, що 07.06.2023 між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики грошей.
Відповідач зобов`язаний повернути позивачеві суму позики, визначену у п.1 Договору, без сплати процентів (п.2 договору). Пунктом 4 договору визначено, що факт повернення позики сторони домовилися фіксувати на зворотній стороні Договору на примірнику позивача.
Крім того, відповідно до п.6 договору сторони домовилися, що у разі якщо відповідач своєчасно не поверне позичені гроші, позивач має право подати цей договір до стягнення у строки, передбачені чинним законодавством України. Звернення стягнення здійснюється як за рішенням суду за рішенням суду, так і на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Встановлено, що у визначений у договорі строк відповідачем грошові кошти повернуто не було, що визнано ним самим у судовому засіданні, тож на адресу відповідача 15.09.2023 позивачем було направлено претензію з вимогою повернення боргу, яка залишена останнім без реагування.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк.
За приписами частини 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
До того ж, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в порушення вищезазначених приписів закону та умов договору від 07.06.2023, відповідачем не було повернуто борг в обумовлені договором строки, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.
При зверненні до суду з позовом позивачем було сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією від 09.10.2023.
Так як, за наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог,враховуючи, що відповідачем даний позов визнаний до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача 50 відсотків судового збору в сумі 536,80 грн., а інші 50 відсотків сплаченого судового збору повернути позивачу за рахунок коштів Державного бюджету України.
На підставі викладеного, ст.ст. 207, 526, 610, 630, 639, 1046, 1047,1048,1050 ЦК України, ст.ст.12, 81, 89, 133, 137, 138, 141-142, 263, 265, 352-354 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики грошей - задовольнити.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 22.11.2023.

Головуючий: Н. М. Кондрацька