Єдиний унікальний номер 725/9913/23
Номер провадження 2-з/725/47/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2023 року м. Чернівці

Суддя Першотравневого районного суду м.Чернівці Федіна А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Малик О.А., про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року на адресу суду надійшла вище вказана заява в якій адвокат Малик О.А., діючи в інтересах ОСОБА_1 , просила заборонити приватному виконавцю виконавчого округу у Чернівецької області, місце знаходження в м. Чернівці, вул. Віннчиенка Володимира, буд. 20. оф.5, вчиняти виконавчі дії щодо виконання виконавчого напису №2783 від 11.01.2022 року виданого приватним нотаріусом Івано-Франківською міською нотаріального округу Івано-Франківської області Личук І .В. щодо боржника ОСОБА_1 .

Вказувала на те, що 22.11.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області за місцем знаходження його офісу в рамках примусового виконання вказаного виконавчого напису було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інших доходи боржника ОСОБА_1 , натомість останній має намір оскаржувати зазначений виконавчий напис. З урахуванням наведеного виникла необхідність у забезпеченні майбутнього позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та способом забезпечення позову обрала заборону вчинення виконавчих дій.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Так, у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

За загальним правилом визначеним визнченим у ст. 27 ЦПК України позови подаються за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача, при цьому ст. 28 ЦПК України регламентує альтернативну підсудність справ за вибором позивача. Зокрема, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання (ч.12 ст.28 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини у справі «Кобець проти України» зазначав, що відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм «поза розумним сумнівом» та доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Натомість доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували місце виконання виконавчого напису саме на території, що підсудна Першотравневому районному суду м.Чернівці матеріали заяви не містять, а тому дану заяву доцільно направити за підсудністю по місцю проживання боржника, виходячи з наступного.

Так, місце виконання рішення визначене статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч.1 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» виконавчим округом приватного виконавця є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

З матеріалів заяви вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Скальським А.І. відкрито виконавче провадження ВП №6661719 з примусового виконання виконавчого напису №2783 вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором та у розумінні ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання виконавчого напису є місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна.

З матеріалів заяви вбачається що боржник зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання недієздатної особи є місце проживання її опікуна або місцезнаходження відповідної організації, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Відносини щодо місця проживання фізичної особи регулюються також Законом "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", яким зокрема також врегульовано відносини реєстрації фізичних осіб при зміні місця їх проживання або перебування за їх заявою.

Згідно ст. 3 вказаного Закону, місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини, а місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Відповідно до вимог ст. 6 зазначеного Закону, у разі, якщо особа проживає у двох і більше місцях вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування.

Таким чином, як місце зареєстрованого місця проживання так і місце фактичного перебування підлягають відповідній державній реєстрації, у тому випадку, якщо місце фактичного перебування не зареєстроване у встановленому законом порядку, при розгляді справи судом та зокрема визначенні підсудності будь-якої справи до уваги береться саме адреса зареєстрованого місця проживання.

Оскільки в матеріалах заяви відсутні відомості щодо зареєстрованого місця перебування ОСОБА_1 на території, що підсудна Першотравневому районному суду м.Чернівці, а також за адресою АДРЕСА_2 , при вирішенні питання про підсудність даної заяви береться до уваги його зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 .

Згідно постанови приватного виконавця від 22.11.2023 року ВП №68661719 про звернення стягнення на заробітну плату, встановлено місце роботи боржника, а саме - Обласне комунальне некомерційне підприємство «Буковинський центр відновного лікування та комплексної реабілітації дітей», яке знаходить за адресою АДРЕСА_3 , що територіально відноситься до колишнього Шевченкіського району м.Чернівці та відповідно на терторії, що підсудна Шевченківському районному суду м.Чернівці.

Оскільки законодавець пов`язує місце виконання рішення з місцем вчинення виконавчих дій щодо конкретного боржника, яким в даному випадку є його зареєстроване місце проживання, оскільки відомості про місце знаходження майна боржника в матеріалах заяви відсутні, а місце роботи боржника знаходиться на території, що не підсудна Першотравневому районному суду м.Чернівці, дана заява за вимогами п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України підсудна Новоеслицькому районному суду Чернівецької області.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

Відповідно до ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За змістом ч. 1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

У відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 31, ст. 32 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 7, 12, 76-89, 31, 32, 258, 259, 260, 268, 353, 354, 355, 446 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Малик О.А., про забезпечення позову до подання позовної заяви- передати для розгляду за підсудністю Новоселицькому районному суду Чернівецької області.

Вказану заяву передати за підсудністю в порядку передбаченому ч. 3 ст. 31 ЦПК України, а саме не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна