Справа № 189/765/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.05.2023 року смт. Покровське Дніпропетровської області

Покровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Редько О.В.,

за участю секретаря судового засідання Корхової М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ТОВ «Відродження» про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування поданого позову зазначено, що він являється власником земельної ділянки площею 2,9300 га, кадастровий номер :01:008:1639. Вказану земельну ділянку позивач успадкував від своєї сестри, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 27 червня 2017 року між його покійною сестрою ОСОБА_2 та ТОВ «Відродження» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,9300 га, кадастровий номер :01:008:1639, яка розташована на теритрії Покровської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, строком до 31.12.2027 року. Відповідно до п.3.4 договору, при переході права власності на земельну ділянку або її частину, від Орендодавця до іншої особи або осіб, цей договір зберігає свою чинність для нового власника або власників. Після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.12.2022 року № 1479, в порядку ст. 148-1 ЗК України листом від 26.12.2022 року позивач повідомив відповідача про те, що успадкував земельну ділянку площею 2,9300 га, кадастровий номер :01:008:1639, яка перебуває в оренді відповідача, та повідомив про те, щоб йому виплачувалася орендна плата. Відпоідно до п. 4.1 укладеного договору, сторони погодили, що за кожен рік використання землі орендар нараховує орендну плату у грошовій формі в розмірі, що становить 7075 грн. на момент укладення договору. Відповідно до п.4.1 договору, орендна плата сплачується до 30 листопада кожного року дії договору оренди. Відповідно до умов договору Орендар зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату. Починаючи з моменту укладення договору та його державної реєстрації, відповідач не виконує покладені на нього обов`язки щодо виплати орендної плати. Так, відповідачем не сплачено позивачу орендну плату за 2021 та 2022 роки. Відповідно до п.4.1. договору оренди земельної ділянки від 27.06.2017 року, розмір орендної плати за рік користування землею становить 7075 грн. за рік оренди. Тобто, борг зі сплати орендиза 2021 та 2022 рік складає (7075 грн. *2 роки=14150 грн.). Таким чином, відповідачем не було сплачено орендну плату за 2021-2022 роки. Позивач також зазначив, що систематична несплата орендної плати являється порушенням умов договору оренди земельної ділянки зі сторони орендаря, що є підставою для розірвання договору оренди. В процесі розгляду справи позивачем ОСОБА_1 було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначив, що відповідачем в добровільному порядку було частково сплачено заборгованість по орендній платі за 2021 та 2022 рік, зв`язку з чим, ОСОБА_1 просить стягнути з ТОВ «Відродження» на його користь пеню за несвоєчасну сплату орендної плати у сумі 258,24 грн. за період з 01.12.2021 року по 30.11.2022 рік; пеню за несвоєчасну сплату орендної плати у сумі 58,72 грн. за період з 01.12.2021 року по 21.02.2023 рік; інфляційні втрати в сумі 1873,28 грн. та три відсотки річних в сумі 212,25 грн. за несвоєчасну сплату орендної плати за 2021 рік; розірвати договір оренди земельної ділянки площею 2,9300 га, кадастровий номер :01:008:1639, укладений 27.06.2017 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Відродження», та припинити речове право (право оренди) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 21956999 від 27.06.2017 року на земельну ділянку площею 2,9300 га, кадастровий номер :01:008:1639, яка розташована на території Покровської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, яке виникло на підставі договору оренди земельної ділянки від 27 червня 2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Відродження»; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. Розгляд справи здійснювався на підставі ст. ст. 274, 279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач ОСОБА_1 надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно. Позивач не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, 27.06.2017 року між ОСОБА_2 , як власницею земельної ділянки, загальною площею 2,93 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - :01:008:1639, та ТОВ «Відродження» було укладено договір оренди земельної ділянки, яким було визначено термін дії договору оренди - до 31 грудня 2027 року. Відповідно умов договору за кожен рік використання землі Орендар нараховує орендну плату у грошовій формі в розмірі, що становить 8788,82 грн., в т.ч. ПДФО, ВЗ та ін. до виплати на руки 7075 грн. Сплачується орендна плата до 30 листпада кожного року дії договору оренди (а. с. 8-9). Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якої земельну ділянку, площею 2,930 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - :01:008:1639, успадкував її брат, ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.12.2022 року № 1479 (а. с. 6). Так, відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною першою ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Отже, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законом порядку. Відповідно до п. 3.4 договору оренди від 27.06.2017 року, при переході права власності на земельну ділянку або її частину, від Орендодавця до іншої особи або осіб, цей договір зберігає свою чинність для нового власника або власників. Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 318649544 від 23.12.2022 року, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, загальною площею 2,93 га, кадастровий номер - :01:008:1639 (а. с. 7). Згідно копії заяви листа-повідомлення від 26.12.2022 року, позивач ОСОБА_1 повідомив відповідача про сплату йому належної орендної плати по договору оренди земельної ділянки , кадастровий номер :01:008:1639 (а.с.11). Відповідно до умов договору, орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату. Відповідно до статті 14 Конституції України, статті 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до частини другої статті 95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 4 ст. 124 Земельного Кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договори найму регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. За змістом ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально, відповідно до приписів ст. 14 Закону України «Про оренду землі». Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» передбачено, істотні умови договору оренди землі, серед яких і орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Згідно ст.410 ЦК України землекористувач зобов`язаний вносити плату за користування землею. Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Так, як вбачається з заяви про уточнення розміру позовних вимог, відповідачем частково виплачено заборгованість з орендної плати, що є частиною основного боргу по справі. Крім того, оскільки відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання перед позивачем за 2021 та 2022 рік за договором оренди земельної ділянки від 27.06.2017 року, кадастровий номер :01:008:1639, а отже, і є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат, 3 % річних та пені. Так, згідно із статтею 611 ЦК України та п.4.8 договору оренди земельної ділянки 27.06.2017 року: за несвоєчасне внесення орендної плати відповідач зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,01% від несплаченої суми орендної плати за кожний день прострочення, що розраховується наступним чином: за період з 01.12.2021 року по 30.11.2022 рік (минуло 365 днів): 7075 грн. х 0,01% = 0,7075 грн. (розмір пені за 1 день прострочення виплати орендної плати). 0,7075 грн. (розмір пені за 1 день прострочення виплати орендної плати) х 365 (кількість днів прострочення виплати орендної плати) = 258,24 грн., (сума пені за період з 01.12.2021 року по 30.11.2022 рік). Крім того, пеня за несвоєчасну сплату орендної плати за 2022 рік, за період з 01.12.2022 року по 21.02.2023 рік (83 дні) становить 58,72 грн., відповідно до наступного розрахунку: 7075 грн. х 0,01% = 0,7075 грн. (розмір пені за 1 день прострочення виплати орендної плати). 0,7075 грн. (розмір пені за 1 день прострочення виплати орендної плати) х 83 (кількість днів прострочення виплати орендної плати). Таким чином, на теперішній час заборгованість відповідача перед позивачем по сплаті пені становить за 2021 рік становить 258,24 грн., за 2022 рік - складає 58,72 грн. Крім того, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, згідно розрахунку, загальна сума 3% річних на суму боргу 7075 грн. за 2021 рік становить 212,25 грн., а з врахуванням індексу інфляції за прострочений борг по справі за 2021 рік ця сума складає: 1873,28 грн. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат, 3% річних та пені є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, несплата відповідачем орендної плати позивачу, у визначені договором строки, два роки поспіль свідчить про наявність систематичного порушення відповідачем, взятих на себе за договором оренди зобов`язань щодо виплати орендної плати. Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо внесення орендної плати є вичерпною підставою для розірвання такого договору, про що свідчить усталена судова практика Верховного Суду, яку слід урахувати при застосуванні норми права відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Згідно з частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно з п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Частинами першою і другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. 3 ст. 651 ЦК України). Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Стаття 611 ЦК передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких, за п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК, належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. У постанові ВС у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 у справі №183/262/17 (провадження №61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематичне невнесення орендної плати (два та більше випадки). При цьому систематичне внесення орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі ст.526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічний висновок викладений у постанові ВС від 02.05.2018 у справі №925/549/17. При цьому систематичне порушення договору оренди земельної ділянки щодо внесення орендної плати є підставою для розірвання договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18) зроблено висновок, що «у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань». В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2021 року у справі №759/1788/18-ц (провадження №61-6083св19) зроблено висновок, що «договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Частинами першою-другою статті 652 ЦК України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бут змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона». Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені законом. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Так, судом достовірно встановлено, що позивачем доведено істотне систематичне порушення умов спірного договору оренди земельної ділянки та його прав, оскільки відповідачем умови договору оренди землі належним чином не виконуються, орендна плата, як зазначалось вище, своєчасно не сплачується, що свідчить про ухилення відповідача від виконання зобов`язань зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою у визначений договором термін. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо розірвання договору оренди землі. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового № 95056389 від 19.08.2017 року, у реєстрі міститься запис про інше речове право № 21956999, а саме право оренди на земельну ділянку площею 2,93 га, кадастровий номер :01:008:1639, що розташована на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області (а.с.10). Оскільки, суд дійшов висновку про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного 27.06.2017 року, то з урахуванням вищенаведеної норми права, слід припинити інше речове право - право оренди цієї земельної ділянки. Крім того, згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання: як розподілити між сторонами судові витрати. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2147,20 грн. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 626, 629, 770, 792, 1216, 1220, 1268 ЦК України, ст. ст. 13, 15, 21, 32 Закону України «Про оренди землі», ст. ст. 3, 12, 13, 76-78, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд , -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди земельної ділянки задовольнити. Стягнути з ТОВ «Відродження» (, місцезнаходження: 53600, Дніпропетровська область, смт. Покровське, вул. Центральна, 17-А) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , пеню за несвоєчасну сплату орендної плати у сумі 258,24 грн. (двісті п`ятдесят вісім гривень двадцять чотири копійки) за період з 01.12.2021 року по 30.11.2022 рік; пеню за несвоєчасну сплату орендної плати у сумі 58,72 грн. (п`ятдесят вісім гривень сімдесят дві копійки) за період з 01.12.2021 року по 21.02.2023 рік. Стягнути з ТОВ «Відродження» (, місцезнаходження: 53600, Дніпропетровська область, смт. Покровське, вул. Центральна, 17-А) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , інфляційні втрати в сумі 1873,28 грн. (одна тисяча вісімсот сімдесят три гривні двадцять вісім копійок) та три відсотки річних в сумі 212,25 грн. (двісті дванадцять гривень двадцять п`ять копійок) за несвоєчасну сплату орендної плати за 2021 рік. Розірвати договір оренди земельної ділянки площею 2,93 га, кадастровий номер :01:008:1639, укладений 27.06.2017 року між ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої є ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Відродження», , та припинити речове право (право оренди) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 21956999 від 19.08.2017 року на земельну ділянку площею 2,93 га, кадастровий номер :01:008:1639, яка розташована на території Покровської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, яке виникло на підставі договору оренди земельної ділянки від 27 червня 2017 року, укладеного між ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої є ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Відродження», . Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» (, місцезнаходження: 53600, Дніпропетровська область, смт. Покровське, вул. Центральна, 17-А) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 2147,20 грн. (дві тисячі сто сорок сім гривень двадцять копійок). Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Редько

26.05.2023