ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/687/22 Номер провадження 22-ц/814/4041/23Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є.В. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Одринської Т.В.,

суддів Панченка О.О., Пікуля В.П., Л.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської обласної прокуратури, Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області про відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою заступника керівника Харківської обласної прокуратури Кравченка Андрія

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави 23 травня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2022 року адвокат Верещагіна Д.Б., в інтересах ОСОБА_1 звернувся з позовом до Харківської обласної прокуратури, Державної установи "Харківський слідчий ізолятор", Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області про відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 засуджений вироком Апеляційного суду Харківської області від 14.08.2009 за п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст.115, ч. 4 ст. 187 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Починаючи з березня 2019 року і по даний час ОСОБА_1 перебуває у ДУ "Сумський слідчий ізолятор" на підставі ухвал Роменського міськрайонного суду від 20.03.2019 року, 05.11.2019 року, 14.05.2021 року.

08.02.2009 року ОСОБА_1 у ході розслідування кримінальної справи № 68090042, порушеної за ознаками складу злочину, передбаченого п. 1 ч. 2 ст.115 КК України, на підставі ст.115 КПК України (1960 року) був затриманий. Ухвалами Балаклійського районного суду Харківської області від 11.02.2009 року ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту та у подальшому такий строк продовжувався до 4 місяців до 08.06.2009 року.

У подальшому 09.06.2009 року, тобто після закінчення процесуальних строків розслідування кримінальної справи № 68090042 і тримання ОСОБА_2 під вартою, прокурором відповідно до вимог ст. 229 КПК України (1960 року) складено обвинувальний висновок та направлено кримінальну справу до Апеляційного суду Харківської області супровідним листом заступника прокурора області вих. № 04/2/4-2885-09. На даному листі наявний відтиск штампу суду вх. №1-87 від 09.06.2009 та віза голови суду від 11.06.2009 року щодо доручення розгляду справи судді Орловій С.О. Листом судді за вих. № 1-2009 від 19.06.2009 кримінальну справу призначено до розгляду на 24.06.2009 року. Відтак, обвинувальний висновок по вказаній справі складався поза межами визначених ст.ст. 120, 156 КПК України (1960 року) строків слідства, а тримання під вартою ОСОБА_1 , у період часу з 8 по 9 червня 2009 року здійснювалося за відсутності правових підстав. У той же час за наявності факту закінчення 08.06.2009 року строку тримання ОСОБА_1 під вартою і ненадходження станом на таку дату постанови судді про продовження строку тримання останнього під вартою або супровідного листа прокурора про перерахування справи за судом, обвинувачений не звільнений з-під варти, хоча відповідно до вимог ч. 11 ст. 156 КПК України (1960року) і ч. 1 п. 4 ст. 20 Закону України № 3352-ХІІ від 30.06.1993 "Про попереднє ув`язнення" це повинен був здійснити начальник ДУ "Харківський слідчий ізолятор" негайно.

Позивач вказує, що неправомірними діями службових осіб органів прокуратури, йому завдано моральну шкоду. У зв`язку з незаконним триманням під вартою, та сукупністю дій правоохоронних органів відповідачів він зазнав життєвих незручностей, а саме: погіршення психологічного стану здоров`я, додаткових лікувань, втрати почуття справедливості та невпевненості у сьогоденні.

Уточнивши позов, просив на користь позивача за рахунок Державного бюджету України шляхом списання казначейством коштів із рахунку Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області у сумі 1 гривня на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення службовими особами Харківської обласної прокуратури і ДУ "Харківський слідчий ізолятор" вимог законодавства при застосуванні заходів кримінального примусу до ОСОБА_1 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави 23.05.2023 року позов ОСОБА_1 до Харківської обласної прокуратури, Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області про відшкодування моральної шкоди задоволено.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання у безспірному порядку коштів з єдиного казначейством рахунку на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного тримання під вартою у розмірі 1 гривня.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди, так як в наслідок протиправних дій службових осіб Харківської обласної прокуратури та ДУ "Харківський слідчий ізолятор" незаконно утримувався під вартою.

В апеляційному порядку вказане судове рішення оскаржив заступник керівника Харківської обласної прокуратури А. Кравченко. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду, скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не було доведено факт його незаконного перебування під вартою.

Зазначає, що, норми КПК України (в редакції 1960 року), чинні на той час, не передбачали розгляд судом питання доцільності продовження строку тримання підсудного під вартою після надходження справи до суду, а лише надавалося суду право розглядати питання про заміну, скасування або обрання запобіжного заходу щодо підсудного на стадії судового розгляду. (ст. 274 КПК України). Після надходження кримінальної справи до Апеляційного суду Харківської області постановою від 24.06.2009 року під час попереднього розгляду справи, суд не знайшов підстав для зміни, скасування або обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін. Вказує, що судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 без належної правової підстави утримувався під вартою з 08.06.2009 року по 24.06.2009 р.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 07.02.2009 року слідчим СВ Балаклійського РВ ГУМВС України в Харківській області порушено кримінальну справу № 68090042 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, по факту умисного вбивства ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

08.02.2009 року ОСОБА_1 було затримано за підозрою у вчиненні вказаного злочину.

Постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 11.02.2009 року обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, з подальшим утриманням в умовах слідчого ізолятора № 27 міста Харкова.

На підставі клопотання слідчого, у зв`язку з продовженням досудового слідства, строк тримання під вартою ОСОБА_1 , судом було продовжено до 08.06.2009 року, вирішено ув`язненого під варту обвинуваченого ОСОБА_1 утримувати в Харківському слідчому ізоляторі.

З дослідженої судом першої інстанції кримінальної справи № 68090042 встановлено, що 09.06.2009 року заступником прокурора Харківської області Хачатрян С.П. затверджено обвинувальний висновок по кримінальній справі № 68090042 по обвинуваченню ОСОБА_1 за п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України та обвинуваченням ОСОБА_1 за п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

Вказана кримінальна справа, в порядку ст. 232 КПК України, була направлена прокуратурою Харківської області для розгляду по суті до Апеляційного суду Харківської області 09.06.2009 року за вих. № 04/2/4/-2885-09, яка надійшла до суду в цей же день.

Справа передана на розгляд судді Апеляційного суду Харківської області Орловій С.О. та призначена до підготовчого розгляду на 24.06.2009 року.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 24.06.2009 року кримінальну справу № 68090042, прийнято до провадження апеляційного суду та призначено до судового розгляду. Запобіжний захід ОСОБА_1 залишено тримання під вартою.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали кримінальної справи № 68090042 не містять даних про те, що строк досудового розслідування та, відповідно, строк застосування до ОСОБА_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжувався на період з 08.06.2009 року до ухвалення вироку у порядку, встановленому чинним на той час КПК України. Суд дійшов висновку про незаконність утримування ОСОБА_1 в Харківському слідчому ізоляторі в зазначенй період.

Колегія судів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2, ч.ч. 5, 10, 11 ст. 156 КПК України (1960 року) тримання під вартою під час досудового розслідування не повинно тривати більше двох місяців. У випадках, коли у строк, передбачений частиною першою цієї статті, розслідування справи закінчити неможливо, а підстав для скасування чи заміни запобіжного заходу на більш м`який немає, він може бути продовжений до чотирьох місяців - за поданням, погодженим з прокурором, який здійснює нагляд за додержанням законів органами дізнання і досудового слідства, або самим цим прокурором, суддею того суду, який виніс постанову про застосування запобіжного заходу. Строки тримання під вартою під час досудового слідства закінчуються в день надходження справи до суду. У разі закінчення строку тримання під вартою як запобіжного заходу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, якщо цей строк не продовжено у встановленому цим Кодексом порядку, орган дізнання, слідчий, прокурор зобов`язаний негайно звільнити особу з-під варти. Начальник місця попереднього ув`язнення зобов`язаний негайно звільнити з-під варти обвинуваченого, щодо якого постанова судді про продовження строку тримання під вартою на день закінчення строків тримання під вартою, передбачених частинами першою, другою і шостою цієї статті, не надійшла. При цьому він направляє повідомлення особі чи органу, у провадженні яких перебуває справа, та відповідному прокурору, який здійснює нагляд за розслідуванням.

Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України).

Якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, то моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала (пункт 2 частини другої статті 1167 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (частини перша та друга статті 1176 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода.

Згідно з частинами другою, третьою статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких наведено у частині першій статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом першої інстанції, на підставі досліджених матеріалів кримінальної справи, вірно встановлено про те, що запобіжний захід щодо ОСОБА_1 був продовжений згідно з постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 06.05.2009 року в межах строку досудового розслідування до 4 місяців, тобто до 08.06.2009 року.

Матеріали кримінальної справи № 68090042 не містять даних про те, що строк досудового розслідування та, відповідно, строк застосування до ОСОБА_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжувався на період з 08.06.2009 року у порядку, встановленому чинним на той час КПК України.

З досліджених судом матеріалів встановлено, що слідчим, прокурором Харківської обласної прокуратури всупереч положенням ч. 10 ст. 156 КПК України не виконано обов`язок негайно звільнити ОСОБА_1 з-під варти, а установою попереднього ув`язнення - Харківським слідчим ізолятором, до якого не надходила постанова судді про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_1 , на день закінчення строків тримання під вартою, визначених у постанові Балаклійського районного суду Харківської області від 06.05.2009 року, не виконано обов`язок, передбачений в ч. 11 ст. 156 КПК України, негайно звільнити з-під варти обвинуваченого.

Апеляційним судом Харківської області також не приймалося рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Лише постановою Апеляційного суду Харківської області від 24.06.2009 року вирішено запобіжний захід ОСОБА_1 залишити тримання під вартою.

Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 з 08.06.2009 року до 24.06.2009 року незаконно утримувався в Харківському слідчому ізоляторі.

Отже, за наведених обставин, колегія суддів вважає, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування або зміни рішення суду.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 383, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури Кравченка Андрія - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави 23 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23.11.2023.

Головуючий Т.В. Одринська

Судді О.О. Панченко

В.П. Пікуль