Справа № 309/4389/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 травня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів СОБОСЛОЯ Г.Г., КОЖУХ О.А.

за участю секретаря ЗУБАШКОВА М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 309/4389/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Хустського районного суду від 27 грудня 2022 року, повний текст якого складено 27 грудня 2022 року, головуючий суддя Орос Я.В., -

встановив:

06.10.2022 ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 мотивуючи таким.

Сторони з 17.11.2016 перебувають у шлюбі, зареєстрованому у Хустському РВ ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області за актовим записом № 252. У шлюбі народилися син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після народження другої дитини стосунки між сторонами стали погіршуватися, постійні сварки та непорозуміння призвели до того, що позивачка з донькою переїхала з помешкання батьків чоловіка ( АДРЕСА_1 ), де вони проживали, до помешкання своїх батьків ( АДРЕСА_2 ).

За згодою сторін син залишився проживати з батьком, оскільки позивачка зараз не в змозі виховувати двох малолітніх дітей.

Сторони припинили спільне проживання, спроби примиритися результату не дали, спільне господарство не ведуть. Шлюб існує лише формально, примирення між сторонами неможливе.

За загальним правилом, за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Оскільки сторони добровільно погодили місце проживання дітей, відповідну вимогу позивачка просить розглянути одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Посилаючись на ці обставини, на положення СК України щодо припинення шлюбу, позивачка ОСОБА_1 просила розірвати її шлюб із ОСОБА_2 , зареєстрований 17.11.2016 у Хустському РВ ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області за актовим записом № 252, залишивши їй після розірвання шлюбу прізвище « ОСОБА_5 » та визначити місце проживання дітей:

неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біля матері ОСОБА_1 ;

неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біля батька ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Хустського районного суду від 12.12.2022 позов задоволено, шлюб, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , зареєстрований 17.11.2016 у Хустському РВ ДРВЦС ГТУЮ у Закарпатській області за актовим записом № 252, розірвано.

Задовольняючи вимогу позову про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив із її обґрунтованості, з недопустимості примушування до шлюбу, з наявності підстав для розірвання шлюбу, зберегти який неможливо.

Додатковим рішенням Хустського районного суду від 27.12.2022 у задоволенні позовної вимоги про визначення місця проживання неповнолітніх дітей відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні вимоги позову про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, суд першої інстанції виходив із відсутності відповідного спору між сторонами, а відтак й із відсутності правових підстав для пред`явлення такої вимоги.

Позивачка ОСОБА_1 оскаржила додаткове рішення суду як ухвалене з порушенням норм процесуального права.

У скарзі посилається на те, що пред`являючи вимогу про визначення місця проживання дітей прагнула уникнути будь-яких непорозумінь із цього приводу в майбутньому, тому просила суд оформити місце проживання дітей одночасно з розірванням шлюбу. Її дії відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 15.01.2020 у справі № 200/952/18.

Позивачка мала правові підстави для пред`явлення вимоги про визначення місця проживання дітей, а суд, вказавши в рішенні про визнання позову відповідачем, не врахував, що відповідач визнав вимоги позову в повному обсязі, тобто, і в частині визначення місця проживання дітей. Суд ухвалив за цих обставин рішення про задоволення позову не частково, а в цілому.

Тож постановляючи додаткове рішення суд першої інстанції не вправі був змінювати свою позицію та відмовити в задоволенні вимоги позову про визначення місця проживання дітей.

Позивачка просить додаткове рішення суду скасувати і задовольнити вимогу позову про визначення місці проживання дітей.

У відзиві, названому «заявою», відповідач ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Перегінець О.Г., зазначив про свою згоду з апеляційною скаргою, про те, що не заперечує проти її задоволення, оскільки він визнав позовні вимоги та підтверджує, що син сторін ОСОБА_6 проживає з ним, а донька ОСОБА_7 проживає з позивачкою. Вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням вимог закону і підлягає скасуванню.

Рішенням Хустського районного суду від 12.12.2022 щодо розірвання шлюбу між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, суд приходить до такого.

У справі встановлено і ніким не заперечується, що ОСОБА_2 і ОСОБА_8 17.11.2016 уклали шлюб, що був зареєстрований у Хустському РВ ДРВЦС ГТУЮ у Закарпатській області за актовим записом № 252, і є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка ОСОБА_1 пред`явила до відповідача ОСОБА_2 вимоги про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей: доньки ОСОБА_7 з матір`ю, сина ОСОБА_6 з батьком за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявою від 06.12.2022 відповідач ОСОБА_2 визнав позов і просив його задовольнити в повному обсязі, водночас просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 24).

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Перегінець О.Г. подала суду першої інстанції заяву, якою підтвердила позицію відповідача про визнання позову, те, що після припинення шлюбних відносин між сторонами донька залишилася проживати з матір`ю, а син із батьком, і вказала, що «спори з даного приводу між сторонами відсутні» (а.с. 25).

Зі змісту позовної заяви, апеляційної скарги та з інших матеріалів справи випливає, що ще до подання позову позивачка ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 за взаємною згодою визначили місце проживання дітей: доньки ОСОБА_7 з матір`ю ( АДРЕСА_2 ), сина ОСОБА_6 з батьком ( АДРЕСА_1 ), що відповідає фактичним обставинам, які склалися.

Рішенням Хустського районного суду від 12.12.2022, що не оскаржується, шлюб між сторонами розірвано. Цим рішенням не розв`язувалася вимога позову про визначення місця проживання дітей.

За змістом положень, зокрема, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 8, 18, 161 СК України, ст.ст. 2, 4, 19, 184 ЦПК України кожна особа, право якої порушене, оспорене чи не визнане, вправі захищати його судовим порядком шляхом пред`явлення позову до відповідальної за порушення права особи, судом вирішується саме спір між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини, коли мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина.

Відсутність спору про право цивільне, в тому числі, таке, що виникає із сімейних правовідносин (відсутність предмета спору та фактичних підстав для пред`явлення позову), виключає наявність підстав для провадження в цивільній справі.

Статтею 255 ЦПК України врегульований процесуальний інститут закриття провадження в справі, пункт 2 частини 1 цієї статті передбачає, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Для застосування положень ст. 255 ч. 1 п. 2 ЦПК України є підстави тоді, коли предмет спору відсутній уже на момент пред`явлення позову.

Таким чином, на момент пред`явлення ОСОБА_1 вимоги до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей ОСОБА_6 і ОСОБА_7 спору з цього приводу між батьками дітей не існувало, питання було врегульоване ними за взаємною згодою відповідно до ст. 160 ч. 1 СК України. Ці обставини підтверджуються матеріалами справи та не змінилися і на час апеляційного розгляду справи. Міркування ж позивачки про те, що хоча й за відсутності спору, проте, саме судовим порядком слід на майбутнє вирішити питання про місце проживання дітей з метою уникнення ймовірних непорозумінь із цього приводу не ґрунтується на законі, позаяк суд вирішує спір, що реально виник і не робить припущень щодо обставин і фактів, які ще не виникли, та не регулює правовідносин щодо обставин проживання дітей, які не існують.

Сторони не позбавлені права врегулювати питання про місце проживання дітей, про зміну їхнього місця проживання тощо також і письмовою угодою, врегульовувати відповідні обставини за домовленістю між собою, а в разі недосягнення згоди встановленим законом порядком.

Визнання відповідачем позову не є абсолютним для суду, лише за наявності для того законних підстав у разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення про задоволення позову, якщо ж визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд не приймає його та продовжує судовий розгляд (ст. 206 ч. 4 ЦПК України).

Відтак констатація суду першої інстанції в додатковому рішенні про відсутність спору між сторонами щодо місця проживання їхніх дітей на час пред`явлення позову правильна по суті. Водночас суд припустився помилки в застосуванні норм процесуального права, оскільки за таких вірно встановлених обставин ухвалив рішення про відмову в позові, тоді як належало закрити провадження в справі за вимогою позову про визначення місця проживання дітей на підставі ст. 255 ч. 1 п. 2 ЦПК України.

Правові позиці, висловлені Верховним Судом у постанові від 15.01.2020 у справі № 200/952/18 і в постанові від 22.12.2022 у справі № 339/143/20 про те, що за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу нерелевантні в справі, що розглядається, позаяк були сформульовані за інших фактичних обставин.

В обох указаних справах мати просила залишити одну неповнолітню дитину після розірвання шлюбу проживати з нею і, відповідно, не ставила вимогу про визначення місця проживання дітей; судом не вирішувалося питання в контексті ст. 255 ч. 1 п. 2 ЦПК України на момент пред`явлення позову, відповідні обставини не оцінювалися; судом не вирішувалося питання про місце проживання двох дітей із різними батьками.

У разі пред`явлення вимоги про визначення після розірвання шлюбу місця проживання двох дітей із різними батьками (про фактичне розлучення дітей) необхідною є й участь у справі уповноваженого органу опіки та піклування (ст. 19 СК України), що відповідає як вимогам закону, так і вимогам забезпечення найкращих інтересів дітей. Орган опіки та піклування не брав участі в справі.

Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, проте, не зв`язаний ними, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 367 ч.ч 1, 4 ЦПК України).

Виходячи з наведеного, з урахуванням положень ст. 367 ч.ч. 1, 4 ЦПК України та на підставі ст. 376 ч. 1 п. 4 цього Кодексу апеляційну скаргу позивачки слід задовольнити частково, додаткове рішення суду першої інстанції скасувати, провадження в справі за вимогою позову про визначення місця проживання дітей закрити на підставі ст. 255 ч. 1 п. 2 ЦПК України за відсутністю предмета спору.

Керуючись ст. 255 ч. 1 п. 2, ст. 367 ч.ч. 1, 4, ст. 374 ч. 1 п. 4, ст. 376 ч. 1 п. 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, додаткове рішення Хустського районного суду від 27 грудня 2022 року скасувати, провадження в справі за вимогою позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей закрити за відсутністю предмета спору.

Роз`яснити, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 30 травня 2023 року.

Судді