Ухвала

31 травня 2023 року

місто Київ

справа № 686/16981/22

провадження № 61-7973ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 та малолітньої ОСОБА_5 , від імені яких діє адвокат Ільків Микола Миколайович, на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 07 лютого 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 26 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 та малолітньої ОСОБА_5 , до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Українська страхова група» про стягнення страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 та малолітньої ОСОБА_5 , звернулися до суду з позовом, в якому просили стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Українська страхова група» (далі - ПрАТ «СГ «Українська страхова група»):

на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 18 000,00 грн; пеню - 3 298,19 грн, три відсотки річних - 371,34 грн, інфляційні втрати - 3 260,71 грн;

на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 18 000,00 грн, пеню - 3 298,19 грн, три відсотки річних - 371,34 грн, інфляційні втрати - 3 260,71 грн;

на користь ОСОБА_3 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 112 000,00 грн, пеню - 20 522,08 грн, три відсотки річних - 2 310,58 грн, інфляційні втрати - 20 288,84 грн;

на користь ОСОБА_3 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5 , страхове відшкодування - 112 000,00 грн, пеню - 20 522,08 грн, три відсотки річних - 2 310,58 грн, інфляційні втрати - 20 288,84 грн.

У подальшому позивачі уточнили позовні вимоги, з урахуванням добровільної сплати відповідачем страхового відшкодування у загальному розмірі 260 000,00 грн, та остаточно просили стягнути з ПрАТ «СГ «Українська страхова група»: на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 1 729,97 грн, три відсотки річних - 551,84 грн, інфляційні втрати - 4 607,70 грн; на користь ОСОБА_2 - пеню у розмірі 1 729,97 грн, три відсотки річних - 551,84 грн, інфляційні втрати - 4 607,70 грн; на користь ОСОБА_3 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , - пеню у розмірі 10 764,27 грн, три відсотки річних - 3 433,64 грн, інфляційні втрати - 28 670,13 грн; на користь ОСОБА_3 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5 , - пеню у розмірі 10 764,27 грн, три відсотки річних - 3 433,64 грн, інфляційні втрати - 28 670,13 грн.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 07 лютого 2023 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 26 квітня 2023 року, у позові відмовлено.

Врахувавши висновок Верховного Суду, викладеного у постанові від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20 та встановивши, що 26 жовтня 2022 року позивачами надіслано до страхової компанії вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2022 року, який набрав законної сили 04 листопада 2022 року у справі щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 15 серпня 2021 року, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що на момент звернення позивачів до суду з позовом між сторонами не виникло боргових зобов`язань, що виключає можливість застосування цивільно-правової відповідальності, передбаченої пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, а отже, відсутні підстави для стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

У травні 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 та малолітньої ОСОБА_5 , від імені яких діє адвокат Ільків М. М., в якій заявники, просять рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 07 лютого 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 26 квітня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у справі ціна позову в якій не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства);

4) справи про розірвання шлюбу;

5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у загальному розмірі у цій справі становить 360 103,48 грн, яка станом на 01 січня 2023 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 250 = 671 000,00 грн).

Отже, рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 07 лютого 2023 року та постанова Хмельницького апеляційного суду від 26 квітня 2023 року відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню.

При цьому, Верховний Суд дав оцінку та врахував: предмет позову, складність справи, значення справи для сторін і суспільства в цілому, предмет касаційного оскарження.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Касаційна скарга містить посилання на підпункт «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд, враховуючи ціну та предмет позову, висновки судів першої та апеляційної інстанцій, зроблені за результатами оцінки доказів, а також доводи касаційної скарги, які значною мірою стосуються неправильної оцінки судами доказів у справі, що згідно зі статтею 400 ЦПК України не належить до компетенції суду касаційної інстанції, з такими доводами заявника не погоджується і вважає їх безпідставними, з огляду на таке.

Право на оскарження судових рішень у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб заявники обґрунтовували тим, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики на сучасному етапі її розвитку та становлення, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, значущістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.

Заявники не зазначили в чому полягає значущість для держави і суспільства правового питання, яке на їх думку, має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Такі посилання стосуються виключно обґрунтування формальних підстав для відкриття касаційного провадження у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та переоцінки досліджених судами попередніх інстанцій доказів.

Заявники також посилаються на те, що зазначена справа має виняткове значення для них.

Щодо виняткового значення справи для учасника справи, то Верховний Суд зазначає, що у цьому випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційний скарзі.

Проте такі обґрунтування та обставини у касаційній скарзі не наведено.

Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що посилання заявників на положення підпунктів «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України є необґрунтованими, оскільки предмет спору не містить обґрунтованих фактичних передумов для віднесення справи до категорії винятково значимих. Крім того, наведені скаржниками в касаційній скарзі обставини не дають підстав для висновку, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Касаційна скарга не містить інших посилань на винятки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків не встановив, заявники їх наявність не обґрунтували.

Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

Верховний Суд зауважує, що обґрунтування касаційної скарги підставами, передбаченими частиною другою статті 389 ЦПК України, не звільняє заявника від обов`язку, у відповідності до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, обґрунтувати підстави перегляду в касаційному порядку судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Випадків, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню у цій справі Верховним Судом не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення ЄСПЛ у справі «Golder v. the United Kingdom» (Голдер проти Сполученого Королівства) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення ЄСПЛ у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення ЄСПЛ у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 та малолітньої ОСОБА_5 , подали касаційну скаргу на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягають касаційному оскарженню, є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 та малолітньої ОСОБА_5 , від імені яких діє адвокат Ільків Микола Миколайович, на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 07 лютого 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 26 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 та малолітньої ОСОБА_5 , до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Українська страхова група» про стягнення страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникам.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Яремко

А. С. Олійник

О. В. Ступак