РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Лутая А.М.,

за участю секретаря судового засідання - Ваврисевич О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ

Позивачка ОСОБА_1 12 грудня 2022 року звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовала тим, що вона з відповідачем є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18.04.2017 з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн щомісячно, починаючи з 01.03.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Зазначила, що дочка ОСОБА_3 проживає разом із позивачкою і її утримання потребує значних витрат, адже придбати усі необхідні речі, продукти харчування, канцелярські вироби, взуття, теплий одяг та інше, вартує немалих коштів. Крім того, позивачка постійно несе витрати на оздоровлення та лікування дитини. Відповідач ОСОБА_2 не одружений, іншої сім`ї та дітей не має, їздить на заробітки за кордон, має стабільний, регулярний дохід, що свідчить про зміну його матеріального стану.

Оскільки з моменту подання заяви про стягнення аліментів дохід відповідача змінився, на сьогоднішній день визначена сума стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини є недостатньою, тому позивачка просила змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення та стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 20.12.2022 на підставі вкзаної позовної заяви відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження.

16 січня 2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в яком він просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки немає на даний час постійної роботи та стабільного доходу, на його утриманні перебуває дружина та батьки. Крім того зазначає, що він ніколи не уникав обов`язку утримувати свою дитину, сплачує аліменти в розмірі 1309,00 грн за усною домовленістю з ОСОБА_1 , що підтверджується письмовою розпискою, а також забезпечує дитину необхідними речами, одягом та іншим. Має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дити у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн.

07 березня 2023 року від позивачки надійшла заява про зміну предмету позову, в якій вона просить змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача на утримання неповнолітньої дочки аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн щомісячно, починаючи від дня предїявлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Від відповідача ОСОБА_2 05.04.2023 надійшов відзив на заяву про зміну предмету позову, в якому він не заперечує визначити розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн щомісячно.

У судове засідання позивачка не з`явилася, однак від представника позивачки надійшла до суду заява, в якій він просить позовні вимоги про стягнення аліментів в сумі 3000,00 грн задовольнити, та проводити розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки.

Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи те, що в судове засіданні сторони не з`явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 18 липня 2008 року по 07 квітня 2017 року, що підтверджується копією рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27.03.2017 у справі №154/725/17.

За час спільного подружнього життя у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18.04.2017 у цивільній справі №154/734/17, провадження №2/154/309/17, з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн щомісячно, починаючи з 01.03.2017 і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №3784 від 25.11.2022, наданої КП «Інформаційно-розрахунковий центр» Володимирської міської ради Волинської області, неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 позивачкою у справі.

Підставою звернення з позовом про збільшення розміру аліментів став той факт, що аліменти у вищевказаному розмірі є недостатніми для належного утримання дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч.2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.ч.1-3 ст.181 СК України).

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.2 ст.182 СК України).

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитинич.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

При вирішенні справи суд враховує, що після ухвалення вищезгаданого рішення суду від 18.04.2017 року про стягнення аліментів з відповідача, відбулись зміни у житті позивача, як одержувача аліментів та житті її дитини, на утримання якої стягнуто аліменти.

Так, з дня стягнення аліментів 18.04.2017 року, пройшло 6 років. За цей час дитина підросла, в зв`язку з чим закономірно збільшилися витрати на її утримання (одяг, взуття, харчування, лікування, додаткові заняття), що законодавчо підтверджується прожитковим мінімумом для осіб вказаної категорії (дітей віком від 6 до 18 років).

Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку дитини, збереження її здоров`я. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Відповідно до Закону України "Пpo Державний бюджeт України на 2023 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 1 січня 2023 року становить 2 833 грн.

Як встановлено судом, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини на користь позивачки визначено судом у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн, тобто з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини у меншому за мінімальний рекомендований розмір, встановлений статтею 182 СК України, що призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про необхідність змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача за рішенням суду, збільшивши його до 3000,00 грн на місяць, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тим самим задовольнивши позовні вимоги повністю.

На думку суду, даний розмір аліментів жодним чином не є надмірним, а визначення аліментів у меншому розмірі порушить конституційні права, гарантії дитини та не забезпечить звичайних потреб та її достатній рівень життя, який їй гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989р.

На судовий розгляд справи відповідач не надав суду доказів, котрі б підтверджували незадовільний стан здоров`я, наявність на його утриманні інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, тобто доказів на підтвердження наявності обставин, які б свідчили про те, що відповідач неспроможний сплачувати аліменти у визначеному розмірі.

Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивачка при пред`явлені позову про збільшення розміру аліментів була звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 12,81,89,141,265 ЦПК України, ст.ст. 180-182,192 Сімейного кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - задовольнити.

Змінити розмір аліментів, визначений за рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18.04.2017 року, та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Раніше виданий виконавчий лист на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18.04.2017 року у справі №154/734/17, провадження №2/154/309/17 за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини відкликати.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного судуі шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрований: АДРЕСА_2 .

Головуючий А.М.Лутай