Справа № 367/5161/22
Провадження №2/367/2911/2023
28 листопада 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді Горбачової Ю.В.,
за участі секретаря Музики Є.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав, в якому просила позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітніх доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що вона перебувала у зареєстрованому, шлюбі з ОСОБА_2 з 23 квітня 2012 року. Від шлюбу мають спільних неповнолітніх доньок, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 07 жовтня 2016 року. Позивач зазначає, що на момент подання позовної заяви вона разом з доньками проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що відповідач жодного разу з моменту винесення рішення суду про розірвання шлюбу не виконав свій батьківський обов`язок щодо утримання доньок, жодного разу не сплатив аліменти та не надав фінансової підтримки дітям. Відповідач не цікавиться доньками, їх здоров`ям, розвитком та життям, не відвідує їх, не спілкується з ними, ніяким чином не приймає участь у їх вихованні, не підтримує, не виявляє інтересу до їх освіти та стану здоров`я. Позивач вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя. У зв`язку з цими обставинами, позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 13 лютого 2023 року відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, правом на подання відзиву не скористався.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з повторною неявкою відповідача та згодою позивача на заочний розгляд справи, суд вважає можливим, керуючись положеннями ч. 1 ст. 280 ЦПК України, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до наступних висновків.
Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 11 січня 2023 року, виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та копією паспорта позивача № НОМЕР_2 , де прізвище позивача зазначено « ОСОБА_5 », позивач ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_7 , внаслідок чого змінила своє прізвище на « ОСОБА_5 ».
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городищенського районного управління юстиції у Черкаській області 06.06.2012 року, вбачається, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , її батьком є ОСОБА_2 , а матір`ю - ОСОБА_6 .
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Виконавчим комітетом Орловецької сільської ради Городищенського району Черкаської області 28.05.2013 року, вбачається, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , її батьком є ОСОБА_2 , а матір`ю - ОСОБА_6 .
Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 07 жовтня 2016 року розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , зареєстрований 23 квітня 2012 року виконавчим комітетом Ворзельської селищної ради м. Ірпеня Київської області, актовий запис № 4, що підтверджено копією судового рішення.

Відповідно до копії договору оренди квартири від 18.06.2021 року, малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до копій довідок з Одеського ліцею «Олімпієць» спортивного напрямку Одеської міської ради Одеської області та характеристик, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 навчаються в Одеському ліцеї «Олімпієць» спортивного напрямку Одеської міської ради Одеської області.

Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 28.08.2023 року № 1404/01-11 про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у відношенні малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у відношенні малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Згідно із частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 червня 2021 року у справі № 758/9706/18 (провадження № 61-17898св20).

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Згідно із частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Згідно із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 17 червня 2021 року у справі № 466/9380/17 (провадження № 61-2175св20) ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Така позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15 квітня 2021 року у справі № 243/13192/19-ц (провадження № 61-2237св21).

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

Оцінюючи надані суду письмові докази, суд дійшов висновку, що відповідач без поважних причин та свідомо не виконує свої батьківські обов`язки по вихованню та утриманню неповнолітніх дітей, не проявляє інтересу до життя дітей та їх подальшої долі, що свідчить про його нехтування покладеними на нього обов`язками по вихованню та утриманню малолітніх дітей.

З аналізу наведених вище обставин та з урахуванням висновку органу опіки та піклування, суд дійшов висновку про наявність підстав для позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

У зв`язку з задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача, понесені судові витрати у сумі сплаченого судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 (сорок) коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 12, 19, 150, 155, 164, 166 СК України, ст. 81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 279, 280-282, 353, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітніх доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 (сорок) коп.

Копію рішення направити сторонам для відому.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України -https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

Суддя: Ю.В. Горбачова