Справа № 489/96/22
Номер провадження 2/489/437/23
02 червня 2023 року місто Миколаїв
Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого судді Кокорєва В. В.,
за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну спр аву за позовом Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК" (далі позивач або АТ "КРЕДОБАНК") до ОСОБА_1 (далі - відповідач 1), ОСОБА_2 (далі - відповідач 2) про стягнення заборгованості за кредитним договором
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач 1 та відповідач 2 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, заяв та клопотань від них до суду не надходило, відзив до суду не подано. Представник відповідача 1 подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю у розгляді іншої справи.
Суд виходячи з того, що справа перебуває в провадженні з 28 січня 2022 року, неодноразово відкладалася, у відповідача 1 були два представники, а саме адвокат Гоцуляк Ю. С., яка подавала заяву про ознайомлення з матеріалами справи ще 01.02.2023 (ознайомилась 27.04.2023) та адвокат Тітусь А. В., який ознайомився з матеріалами справи 13.03.2023, відзиву на позов не подано, тому суд вважає неповажними причини неявки представників відповідача 1 в судове засідання.
Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, вирішено проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.
З копії паспорту громадянина України ОСОБА_1 вбачається, що 14.06.1986 Ленінським РАЦС м. Миколаєва було зареєстровано шлюб з ОСОБА_3 .
Відповідно до ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання, або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (cт. 612 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ч.1 ст. 611 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно з п.п.4.1, 4.2 Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 52,99 % річних. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту.
Відповідно до п. 6.1 Кредитного договору позичальник зобов`язується повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені Кредитним договором та/або додатками до нього.
Пунктом 6.9 Кредитного договору визначено, що банк у випадках, передбачених п. 3.3 цього договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим договором, про що письмово повідомляє позичальника.
Згідно з п. 7.1 Кредитного договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим договором, позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, нарахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника.
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 205/5882/18 від 07.10.2020 зазначено, що за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. При вирішенні спору про порядок виконання подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном.
В матеріалах справи відсутні докази того, що кошти за кредитним договором №CL-156046 від 21.12.2018, які були надані ОСОБА_1 , були витрачені в інтересах сім`ї. З умов Кредитного договору вбачається, що кредит було надано на такі цілі: на поточні потреби та на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ КБ "ПриватБанк", ПАТ «Альфа-Банк», ПАТ «ПУМБ», тобто з жодної із даних цілей не можна однозначно визначити, що стосувалися інтересів сім`ї. Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_2 не підписувала Кредитний договір №CL-156046 від 21.12.2018. Також, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 погодилася взяти на себе відповідальність за зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором №CL-156046 від 21.12.2018 солідарно.
Враховуючи викладене, аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ "КРЕДОБАНК" до ОСОБА_2 , скільки остання не повинна відповідати за зобов`язаннями іншої особи ( ОСОБА_1 ).
У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №826/1216/16 від 27.06.2018 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача 1 на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2-13, 259, 263-265 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270 грн. 00 коп. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок).
Відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК" заборгованості за Кредитним договором №CL-156046 від 21.12.2018.
Відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК" витрат на професійну правничу допомогу.
Інформація про учасників справи:
Відповідач 1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач 2: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення - з моменту складення повного тексту рішення.

Позивач, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 02.06.2023.

Суддя В. В. Кокорєв