ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 644/1514/22 Номер провадження 22-ц/814/3039/23Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Дряниці Ю.В.,

суддів: Обідіної О.І., Чумак О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду Полтавської області від 25 січня 2023 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягннення аліментів,-

в с т а н о в и в :

У лютому 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду із даним позовом. Вказувала, що перебувала із відповідачем у шлюбі, який розірвано, мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначала, що дитина проживає з нею, матеріальне забезпечення з боку відповідача майже відсутнє. У зв`язку з чим, просила суд стягнути з відповідача аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення повноліття.

Рішенням Київського районного суду Полтавської області від 25 січня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення повноліття.

Вирішено питання відшкодування судових витрат.

Рішення оскаржив відповідач, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення, ухваливши нове, яким у задоволенні позову відмовити. Вважає, що позивачем не було доведено необхідності сплати аліментів, у визначеному нею розмірі. Також вказує, що адвокат Гуменюк А.П. не мала право здійснювати представництво інтересів позивача у суді, оскільки наданий нею ордер не відповідає вимогам закону.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з підстав, передбачених ст. 375 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 24 липня 2004 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2021 року в справі № 644/5813/20, яке вступило в законну силу.

Сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також встановлено та не заперечувалося відповідачем, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 .

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як батько, зобов`язаний приймати участь в утриманні свого сина, який проживає не разом з ним.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення.

Положеннями ч. 5 ст. 183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Тобто, наведена норма визнає безспірним розміром аліментів на одну дитину одну четверту від доходу платника аліментів. При цьому, якщо той із батьків, разом з яким проживають діти, вважає, що аліменти мають бути присуджені у більшому розмірі має довести, у встановленому законом порядку, наявність відповідних на те підстав.

Таким чином, скаржник помилково зазначає, що позивачем було запитано стягнення аліментів у більшому розмірі, ніж визначено законом, а тому достатньою підставою для стягнення з відповідача аліментів у розмірі від доходу є факт неузгодженості між батьками порядку сплати грошових коштів на утримання дитини у позасудовому порядку.

Що стосується доводів скаржника, що адвокат Гуменюк А.П. не мала право здійснювати представництво інтересів позивача у суді, та подавати заяву про розгляд справи без участі позивача, то останні є безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджено факт здійснення ОСОБА_4 адвокатської діяльності та наявності згенерованого ордеру на представництво нею інтересів ОСОБА_2 , який відповідає вимогам Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, що затверджений рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року.

Колегія суддів не приймає до уваги припущення відповідача щодо неналежності підпису у позовній заяві позивачці, оскільки вказане питання може бути вирішене лише за результатами судової експертизи, проведення якої сторонами не запитувалося.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для його скасування колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду Полтавської області від 25 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Ю. В. Дряниця

Судді О. І. Обідіна

О. В. Чумак