ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4059/23 Справа № 211/2832/19 Суддя у 1-й інстанції - Демидова С. О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Попенко Ю.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Лисенка Олександра Анатолійовича, керівника Дніпропетровської обласної прокуратури на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби, прокуратури Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби, прокуратури Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог, які збільшувалися в ході судового розгляду справи, ОСОБА_1 посилався на те, що рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2017 року у справі №214/8979/15-ц за позовом ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, прокуратури Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, було встановлено, відповідно до матеріалів кримінального провадження (які були оглянуті в судовому засіданні) по обвинуваченню ОСОБА_1 за ст. ст. 190 ч. 2 ст. 358 ч. 1 ч. 3 КК України відкрита кримінальна справа №58069329 яка в подальшому була внесена до ЄДРДР за № 0000895. Кримінальна справа відносно ОСОБА_1 була порушена 26 травня 2008 року слідчим прокуратури м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 190 КК України та в той же день була об`єднана в одне провадження з кримінальною справою №58079308 по звинуваченню ОСОБА_2 та ОСОБА_3 26 травня 2006 року ОСОБА_1 пред`явлене обвинувачення за ст. 190 КК України. 26 квітня 2006 року ОСОБА_1 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 10 діб. 06 травня 2006 року ОСОБА_1 обраний запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. 06 червня 2008 року кримінальну справу за звинуваченням ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 передано для розгляду по суті до Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, де кримінальна справа була об`єднана в одне провадження з кримінальною справою по обвинуваченню ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 30 травня 2016 року слідчим Слідчого відділу Криворізьського ВП ГУНП в Дніпропетровській області винесено постанову про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_1 на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення за ст. 190 КК України. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2017 року встановлено, що кримінальну справу відносно ОСОБА_2 було порушено 30 березня 2006 року , а відтак 11 січня 2007 року кримінальну справу було порушено саме за фактом заволодіння ОСОБА_1 майном, що належало ОСОБА_8 . Позивач вказує, що його неодноразово викликали до правоохоронних органів та допитували, здійснюючи фізичний, психологічний тиск. Вищезазначені дії проводились в рамках кримінальної справи №58079308 порушеної прокуратурою м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 11 січня 2007 року, до затримання ОСОБА_1 (до 16 травня 2008 року), кримінальне переслідування ОСОБА_1 фактично почалось з дати порушення кримінальної справи №58079308, а саме з 11 січня 2007 року, а отже фактичне перебування позивача під кримінальним переслідуванням розпочалося з початку порушення кримінальної справи № 58079308 тобто з 11 січня 2007 року по 30 травня 2016 рік , тобто 9 років 4 місяці 19 днів. На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд стягнути з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу незаконним діями органів, що здійснюють оперативнорозшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду при притягненні позивача ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ст. 190КК України в розмірі 183,55 мінімальних заробітних плат встановлених законодавством на дату відшкодування. Станом на 14 липня 2022 року розмір моральної шкоди завданої позивачу складає 1 809 600 грн. ( т. 2 а.с.88-99).

Ухвалою Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 липня 2019 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби, прокуратури Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди передано на розгляд до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (т. 1 а.с.47).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 серпня 2019 року цивільну справу направлено для розгляду до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (т. 1 а.с. 51, 52).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2019 року у справі призначено судову-психологічну експертизу. На вирішення експерта поставлено питання:1) Чи спричинені ОСОБА_1 страждання (моральна шкода) за умов застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підписки про невиїзд, неможливістю працевлаштування ОСОБА_1 за здобутою спеціальністю у зв`язку з кримінальним переслідуванням, неможливістю ОСОБА_1 в повній мірі приділяти увагу (догляду, піклування та спілкування) донці ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час кримінального переслідування, неможливості надання допомоги дружині ОСОБА_10 , спрямованої на сприяння проведення оперативного хірургічного втручання, післяопераційного догляду, реабілітаційних заходів та в подальшому догляді за дружиною ОСОБА_10 , інвалідом І групи, потребуючої постійного догляду під час кримінального переслідування ОСОБА_1 , застосування завдання психологічного тиску на позивача, що досліджуються у справі про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконним діями органів , що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду? 2. Якщо позивачу ОСОБА_1 завдані страждання (моральна шкода), який можливий розмір становить грошова компенсація за завдані страждання (моральну шкоду)?. Провадження у справі зупинено (т. 1 а.с.83-86).

19 червня 2020 року після надходження повідомлення з Дніпропетровського науководослідного інституту судових експертиз про залишення ухвали суду від 06 листопада 2019 року без виконання провадження у цивільній справі було поновлено (т. 1 а.с. 168).

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 вересня 2020 року у справі призначено судову-психологічну експертизу. На вирішення експерта поставлено питання: Чи спричинені ОСОБА_1 страждання (моральна шкода) за умов застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підписки про невиїзд, неможливістю працевлаштування ОСОБА_1 за здобутою спеціальністю у зв`язку з кримінальним переслідуванням, неможливістю ОСОБА_1 в повній мірі приділяти увагу (догляду, піклування та спілкування) донці ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час кримінального переслідування, неможливості надання допомоги дружині ОСОБА_10 , спрямованої на сприяння проведення оперативного хірургічного втручання, післяопераційного догляду, реабілітаційних заходів та в подальшому догляді за дружиною ОСОБА_10 , інвалідом І групи, потребуючої постійного догляду під час кримінального переслідування ОСОБА_1 , застосування завдання психологічного тиску на позивача, що досліджуються у справі про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконним діями органів , що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду? 2)Чи є ситуація, що досліджується за справою, психотравмувальною для позивача ОСОБА_1 ,? Якщо так, то чи завдані ОСОБА_1 , страждання (моральна шкода)? 3)Якщо позивачу ОСОБА_1 , завдані страждання (моральна шкода), який можливий розмір становить грошова компенсація за завдані страждання (моральну шкоду)? Витребувати з Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області кримінальне провадження щодо притягнення ОСОБА_1 , до кримінальної відповідальності за ознаками злочину, передбаченого ст. 190 КК України, яке направити до Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз та яке повинно бути повернуто після проведення експертизи. Провадження у справі на період проведення експертизи зупинити (т. 1 а.с 194-195).

23 лютого 2021 року Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз надано висновок експерта № 4585-20 відповідно до якого по питанню 1- 2 ситуація яка досліджується за справою: кримінальне переслідування з 28 травня 2008 року по 29 грудня 2014 року, 30 травня 2016 року (згідно постанови про закриття кримінального провадження) яке унеможливило працевлаштування за здобутою спеціальністю, та створило перешкоди у догляді та піклуванні за дружиною ОСОБА_10 та донькою ОСОБА_9 є психотравмувальною для позивача ОСОБА_1 за умов ситуації притягнення до кримінальної відповідальності та її наслідків ОСОБА_1 завдані моральні страждання, які з огляду на їх інтенсивність та тривалість, широкий діапазон деструктивного впливу на основні сфери життєдіяльності підекспертного , є суттєвими. По 3 питанню: суттєві моральні страждання, заподіянні ОСОБА_1 , є психологічною підставою для правового вирішення питання про відшкодування йому моральної шкоди. В разі встановлення судом факту заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди, орієнтований розмір її відшкодування , визначений за результатами даного дослідження в межах наданих матеріалів становить: по критерію «Незаконне взяття під варту або тримання під варту» 1,15 мінімальних заробітних плат; по критерію «Інше незаконне обмеження волі», за умов якщо запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд застосовувався до ОСОБА_1 з 28 серпня 2008 року по 29 грудня 2014 року (79 місяців) 71,1 мінімальних заробітних плат; по критерію «Притягнення невинного до кримінальної відповідальності» - 45 мінімальних заробітних плат (т. 1 а.с.216-224).

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2023 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 суму у розмірі 649 900 грн. у рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 березня 2023 року частково задоволено заяву представника позивача ОСОБА_11 - ОСОБА_12 про ухвалення додаткового рішення. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 30 000 грн. та за проведення експертизи в розмірі 17 228 грн. 35 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Лисенко О.А. просить рішення суду 16 лютого 2023 року змінити в частині розміру стягнутих коштів, стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на його користь 1 236 485 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, порушення судом норм матеріального права.

В апеляційній скарзі керівник Дніпропетровської обласної прокуратури просить рішення суду 16 лютого 2023 року змінити зменшивши розмір відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лисенка О.А. задовольнити частково, апеляційну скаргу керівника Дніпропетровської обласної прокуратури задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

11 січня 2007 року прокуратурою м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було порушено кримінальну справу №58079308 за фактом заволодіння майном громадян ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 та ОСОБА_17 за ознаками передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України (т. 1 а.с. 95, 96).

16 травня 2008 року ОСОБА_1 в рамках кримінального провадження №58079308 було затримано в порядку ст. 115 КПК України (в редакції 1960 року) (т. 1 а.с. 91, 92).

19 травня 2008 року старший слідчий прокуратури м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся до Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області із поданням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_1 , підозрюваному у кримінальному провадженні №58079308 порушеного за ознаками злочину передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України (т. 1 а.с. 93, 94).

19 травня 2008 року постановою Центрально- Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області продовжено строк затримання у кримінальному провадженні № 58079308 підозрюваного ОСОБА_1 до десяти діб (т. 1 а.с.95, 96).

26 травня 2008 року постановою старшого слідчого прокуратури м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_1 за ознаками злочинів передбачених ч.2 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 190 ч. 2 ст. 209 КК України та присвоєно № 58079308/1 (т. 1 а.с.97, 98).

26 травня 2008 року кримінальні справи № 58079308 та № 58079308/1 постановою старшого слідчого прокуратури м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було об`єднано в одне провадження та присвоєно порядковий номер №58079308 (т.1 а.с.99).

26 травня 2008 року старший слідчий прокуратури м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся до Центрально- Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із поданням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_1 , обвинуваченому у кримінальному провадженні № 58079308 порушеного за ознаками злочину передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України (т. 1 а.с.100-102).

Постановою ЦентральноМіського районного суду м. Кривого Рогу від 26 травня 2008 року у задоволенні подання старшого слідчого прокуратури м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у обранні відносно ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено. Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 обрано у вигляді підписки про невиїзд (т. 1 а.с. 103-106).

Постановою старшого слідчого прокуратури м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2008 року ОСОБА_1 притягнуто в якості обвинуваченого по кримінальному провадженню № 58079308 та пред`явлено обвинувачення за ст 190 ч. 2, ст 358 ч. 2, ст 358 ч. 3, ст 209 ч. 2 КК України (т. 1 а.с. 107-109)

В частині раніше пред`явленого обвинувачення ОСОБА_1 за ознаками ч. 2 ст. 209 КК України, 27 березня 2012 року слідчим винесено постанову про закриття кримінальної справи у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.

Склад злочину що інкримінований ОСОБА_1 перекваліфікований з ч. 1 ст. 358 КК України 27 березня 2012 року на ч. 1 ст. 358 КК України.

27 березня 2012 року постановою старшого слідчого прокуратури м. Кривого Рогу Дніпропетровської області притягнуто в якості обвинуваченого ОСОБА_1 по кримінальній справі №58069329 та пред`явлено йому обвинувачення в скоєнні злочинів передбачених ст ст 190 ч. 2, 358 ч. 1, 358 ч. 3 КК України (т. 1 а.с. 110, 111).

Заступником прокурора м. Кривого Рогу 30 березня 20102 року у вказаній кримінальні справі затверджено обвинувальний висновок та кримінальна справа №58069329 відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 ОСОБА_3 , ОСОБА_1 направлено до ЦентральноМіського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для розгляду по суті.

Постановою ЦентральноМіського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області 24 червня 2014 року, кримінальну справу №58069329 повернуто прокурору для проведення додаткового розслідування.

08 жовтня 2014 року за вказаним фактом СВ Криворізького відділу ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000895.

29 грудня 2014 року слідчим СВ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області винесено постанову про закриття кримінального провадження за №0000895 від 08 жовтня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (т. 1 а.с. 116-119).

Постановою про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 20 квітня 2016 року постанову слідчого СВ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження №0000895 від 29 грудня 2014 року скасовано, матеріали кримінального провадження направлено до СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області для проведення досудового розслідування (т. 1 а.с.120, 121).

30 травня 2016 року постановою слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області закрито кримінальне провадження № 0000895 відносно ОСОБА_1 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст.190, ч.1, 3 ст.358 КК України, у зв`язку з відсутністю складу зазначених кримінальних правопорушень (т. 1 а.с. 123-127).

Судом встановлено, позивач з 16 травня 2008 року по 26 травня 2008 року перебував під вартою, а в подальшому з 26 травня 2008 року йому було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Понад 8 років позивач перебував під слідством, був позбавлений права вільно пересуватись, протягом значного часу був обмежений у можливості займатися професійною діяльністю, вести звичайний образ життя, що руйнувало його душевний спокій, завдавало моральних переживань, змушувало нервувати, створювало дискомфорт, порушувало звичайний для нього уклад життя, призводило до порушення нормальних життєвих зв`язків. Суд зазначив про те, що позивач перебував під слідством з 16 травня 2008 року по 30 травня 2016 рік , тобто 97 місяці.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої першої інстанції послався на те, що внаслідок безпідставного притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності він незаконно знаходився під слідством протягом 97 місяців, в період з 16 травня 2008 року (дата затримання позивача) до 30 травня 2016 року (остаточна постанова про закриття кримінального провадження), фактично втративши більше 8 років спокійного повноцінного життя, керуючись принципами рівності, поміркованості, виваженості, розумності, справедливості, визнаючи, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, стягнувши з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 суму у розмірі 649900 грн. у рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, з розрахунку однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування, матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статей 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (стаття 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Відповідно до статті 1 Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешті на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Згідно з пунктами 1, 5 частини першої статті 3 цього Закону у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, громадянинові відшкодовуються (повертаються) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій, а також моральна шкода.

Відшкодування шкоди в таких випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 частини першої статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади) (частина перша статті 4 Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду).

Частинами першою та другою статті 12 Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду передбачено, що розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.

Пунктом 6 Положення про застосування Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду громадянинові, відповідний орган, зазначений у п.11 цього Положення одночасно з повідомленням про закриття справи в стадії дізнання і попереднього слідства або з копією виправдувального вироку, що набрав законної сили, або постановою (ухвалою) суду (судді) направляє повідомлення, в якому роз`яснює, куди і протягом якого терміну можна звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав.

Пунктами 11, 12 Положення про застосування Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, затвердженого наказом Мінюсту України від 4 березня 1996 року № 6/5, Генеральної прокуратури України від 4 березня 1996 року № 3 та Мінфіну України від 4 березня 1996 року № 41, при винесенні виправдувального вироку або закритті справи судом першої інстанції чи в касаційному або наглядному порядку - до суду, який розглядав справу по першій інстанції.

Отже, чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, при цьому встановлення розміру грошових доходів, втрачених громадянами унаслідок незаконних дій зазначених органів, віднесено до компетенції цих органів, в тому числі і судом.

У постанові Великої Палати Верховного суду від 20 вересня 2018 року у справі №686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

У справі встановлено, 11 січня 2007 року прокуратурою м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було порушено кримінальну справу №58079308 за фактом заволодіння майном громадян ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 та ОСОБА_17 за ознаками передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України (т. 1 а.с. 95, 96).

16 травня 2008 року ОСОБА_1 в рамках кримінального провадження №58079308 було затримано в порядку ст. 115 КПК України (в редакції 1960 року) (т. 1 а.с. 91, 92).

19 травня 2008 року старший слідчий прокуратури м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся до Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області із поданням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_1 , підозрюваному у кримінальному провадженні №58079308 порушеного за ознаками злочину передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України (т. 1 а.с. 93, 94).

19 травня 2008 року постановою Центрально- Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області продовжено строк затримання у кримінальному провадженні № 58079308 підозрюваного ОСОБА_1 до десяти діб (т. 1 а.с.95, 96).

26 травня 2008 року постановою старшого слідчого прокуратури м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_1 за ознаками злочинів передбачених ч.2 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 190 ч. 2 ст. 209 КК України та присвоєно № 58079308/1 (т. 1 а.с.97, 98).

26 травня 2008 року кримінальні справи № 58079308 та № 58079308/1 постановою старшого слідчого прокуратури м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було об`єднано в одне провадження та присвоєно порядковий номер №58079308 (т.1 а.с.99).

26 травня 2008 року старший слідчий прокуратури м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся до Центрально- Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із поданням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_1 , обвинуваченому у кримінальному провадженні № 58079308 порушеного за ознаками злочину передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України (т. 1 а.с.100-102).

Постановою ЦентральноМіського районного суду м. Кривого Рогу від 26 травня 2008 року у задоволенні подання старшого слідчого прокуратури м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у обранні відносно ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено. Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 обрано у вигляді підписки про невиїзд (т. 1 а.с. 103-106).

Постановою старшого слідчого прокуратури м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2008 року ОСОБА_1 притягнуто в якості обвинуваченого по кримінальному провадженню № 58079308 та пред`явлено обвинувачення за ст 190 ч. 2, ст 358 ч. 2, ст 358 ч. 3, ст 209 ч. 2 КК України (т. 1 а.с. 107-109)

В частині раніше пред`явленого обвинувачення ОСОБА_1 за ознаками ч. 2 ст. 209 КК України, 27 березня 2012 року слідчим винесено постанову про закриття кримінальної справи у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.

Склад злочину що інкримінований ОСОБА_1 перекваліфікований з ч. 1 ст. 358 КК України 27 березня 2012 року на ч. 1 ст. 358 КК України.

27 березня 2012 року постановою старшого слідчого прокуратури м. Кривого Рогу Дніпропетровської області притягнуто в якості обвинуваченого ОСОБА_1 по кримінальній справі №58069329 та пред`явлено йому обвинувачення в скоєнні злочинів передбачених ст ст 190 ч. 2, 358 ч. 1, 358 ч. 3 КК України (т. 1 а.с. 110, 111).

Заступником прокурора м. Кривого Рогу 30 березня 20102 року у вказаній кримінальні справі затверджено обвинувальний висновок та кримінальна справа №58069329 відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 ОСОБА_3 , ОСОБА_1 направлено до ЦентральноМіського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для розгляду по суті.

Постановою ЦентральноМіського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області 24 червня 2014 року, кримінальну справу №58069329 повернуто прокурору для проведення додаткового розслідування.

08 жовтня 2014 року за вказаним фактом СВ Криворізького відділу ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000895.

29 грудня 2014 року слідчим СВ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області винесено постанову про закриття кримінального провадження за №0000895 від 08 жовтня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (т. 1 а.с. 116-119).

Також, цією постановою слідчого від 29 грудня 2014 року скасовано ОСОБА_1 раніше обраний запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 з 16 травня 2008 року по 26 травня 2008 року був затриманий та перебував під вартою, а з 26 травня 2008 року йому було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, який було скасовано постановою слідчого від 29 грудня 2014 року.

Постановою про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 20 квітня 2016 року постанову слідчого СВ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження №0000895 від 29 грудня 2014 року скасовано, матеріали кримінального провадження направлено до СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області для проведення досудового розслідування (т. 1 а.с.120, 121).

З 20 квітня 2016 року ОСОБА_1 не було обрано запобіжний захід.

30 травня 2016 року постановою слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області закрито кримінальне провадження № 0000895 відносно ОСОБА_1 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1, 3 ст. 358 КК України, у зв`язку з відсутністю складу зазначених кримінальних правопорушень (т. 1 а.с. 123-127).

Отже, позивач перебував під слідством з 16 травня 2008 року з моменту затримання в порядку ст.115 КК України 1960 року, та до 29 грудня 2014 року винесення постанови слідчого про закриття кримінального провадження та скасування запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, що складає повних 79 місяців 13 днів, а також з 20 квітня 2016 року - винесення постанови про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 29 грудня 2014 року та до 30 травня 2016 року винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження, що складає 1 місяць 9 днів.

Таким чином, встановлено, позивач ОСОБА_1 перебував під слідством повних 80 місяців 22 дні.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі №686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) висловила правову позицію про те, що при визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, проте суд також має оцінити надані позивачем докази, визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 236/893/17 (провадження № 14-4цс19).

У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Відповідно до ст.13 Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і судурозмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом.

Відповідно до статті 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2023 рік встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня 6 700 грн., тому, розмір відшкодування слід розраховувати, виходячи з установленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом.

Встановлено, ОСОБА_1 перебував під слідством з 16 травня 2008 року до 29 грудня 2014 року, з 20 квітня 2016 року до 30 травня 2016 року, тобто повних 80 місяців а 22 дні.

При прийнятті рішення щодо відшкодування моральної шкоди, суд враховує тривалість, характер, глибину та обсяг страждань позивача.

Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначенні розміру моральної шкоди завданої ОСОБА_1 незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, колегія суддів враховує глибину моральних і душевних страждань останнього, період його перебування під слідством та судом, а саме 80 місяців та 22 дні, беручи до уваги конкретні обставини справи, характер моральних страждань, їх наслідки й інші негативні впливи, внаслідок притягнення позивача до кримінальної відповідальності та дійшла до висновку про визначення розміру відшкодування моральної шкоди з розрахунку 80 мінімальних заробітних плат за кожен повний місяць і за 22 дні 1-го неповного місяця.

Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня 6700 грн., тому розмір моральної шкоди, яку слід стягнути на користь ОСОБА_1 (виходячи з розрахунку: (80 х 6700 грн.) + (6700 : 31 х 22 = 3 709,37 грн.), становить - 540 754 грн. 86 коп.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року в справі №910/23967/16 (провадження № 12-110гс18) вказано, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання.

Тобто, кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів. Проте суд на це уваги не звернув та зробив помилковий висновок про стягнення коштів безпосередньо з Державної казначейської служби України шляхом їх списання з єдиного казначейського рахунку.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги тривалість часу, протягом якого позивач зазнав кримінального переслідування, керуючись принципами рівності, поміркованості, виваженості, розумності, справедливості, визнаючи, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, колегія суддів дійшла висновку про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, зменшивши її розмір з 649 000 грн. до 540 754 грн. 86 коп., та в частині суб`єкта його виконання.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що він перебував під кримінальним переслідуванням з 11 січня 2007 року, з дня порушення кримінального провадження за фактом заволодіння чужим майном є необґрунтованими, оскільки його було затримано саме 16 травня 2008 року.

Посилання позивача на розмежування розміру моральної шкоди у період перебування ним під вартою, та під підпискою про невиїзд є необґрунтованими та не передбачені чинним законодавством.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, апеляційну скаргу керівника Дніпропетровської обласної прокуратури задовольнити, рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2023 року змінити в частині визначеного до стягнення розміру моральної шкоди, зменшивши її розмір з 649 000 грн. до 540 754 грн. 86 коп., та суб`єкта його виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу керівника Дніпропетровської обласної прокуратури задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби, прокуратури Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди змінити в частині визначеного до стягнення розміру моральної шкоди, зменшивши її розмір з 649 000 грн. до 540 754 грн. 86 коп., та суб`єкта його виконання, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2023 року в такій редакції: Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 540 754 грн. 86 коп.

В іншій частині Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова