Справа № 482/1190/23
Номер провадження 2/482/398/2023
04 грудня 2023 року м. Нова Одеса
Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Сергієнка С.А., за участю секретаря Алєксєєнко В.В., розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Нова Одеса справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-
23.05.2023 року представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.
У позовній заяві представник позивача посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 .
З метою оформлення своїх спадкових прав у вересні 2022 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенка Д.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом.
05 травня 2023 року приватним нотаріусом відмовлено мені у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Свою відмову нотаріус мотивував тим, що 08 вересня 2022 року до нього звернулась сестра позивача (донька спадкодавці) - ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини за законом, яка була зареєстрована в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ за №168 від 08.09.2022 року.
Відповідно до вимог ст. 69 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність заповіту, склад спадкового майна.
Відповідно до п.5 Глави 10 Розділу II Порядку нотаріус, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом має обов`язково з`ясувати наявність спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, перелік яких визначено у статті 1241 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, незалежно від змісту заповіту, спадкують половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
До непрацездатних осіб відносяться: а) особи, які досягли віку - жінки - 55 років, тобто віку, який дає їм підставу для одержання пенсії за віком, незалежно від того, чи продовжують вони працювати; б) інваліди І, II та III груп.
ОСОБА_2 (дочкою померлої) не повідомлено про наявність /відсутність в неї інвалідності, що заважає нотаріусу встановити її право (або відсутність права) на обов`язкову частку у спадщині відповідно до статті 1241 ЦК України. Крім того, нотаріусом для встановлення факту перебування на обліку у Пенсійному фонді (у зв`язку з можливою наявністю інвалідності) ОСОБА_2 було надіслано запит до Головного управління Пенсійного фонду України, але в надані інформації йому відмовлено, посилаючись на її конфіденційність.
Із зазначених обставин приватним нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася неодноразово, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, правом на подачу відзиву не скористалася.
У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, на підставі ухвали суду, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, , позивач проти такого вирішення справи заперечень не надав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Вивчивши доводи позову та матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про розгляд справи у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 11.05.2022 року виданого Новоодеським ВДРАЦС у Миколаївському районі Миколаївської області ПМУМЮ (м. Одеса).
Позивач є спадкоємцем після її смерті за заповітом складеним ОСОБА_3 за життя 17 липня 2009 року та посвідченим нотаріусом Єланецького нотаріального округу Миколаївської області Волошиним В.В. та зареєстрованим в реєстрі за №750, за яким спадкодавець заповіла позивачу вищевказану земельну ділянку площею 6,77 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії МК №072444 від 27жовтня 2004 року, що підтверджується копією вищевказаного заповіту.
Вказаний заповіт є чинним.
Судом витребувано у приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенка Д.В. спадкову справу відкриту після смерті ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , справу надіслано нотаріусом 04.09.2023 року. вих. №586/01-16.
Як видно із спадкової справи №02-14 відкритої після смерті ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 за законом.
Інший спадкоємець за законом ОСОБА_4 відмовився від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3
26.09.2022 року з метою оформлення своїх спадкових прав позивач звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенка Д.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом.
Однак 05 травня 2023 року приватним нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
Свою відмову нотаріус мотивував тим, що 08 вересня 2022 року до нього звернулась сестра позивача (донька спадкодавці) - ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини за законом, яка була зареєстрована в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ за №168 від 08.09.2022 року.
Відмова мотивована наступним.
Відповідно до вимог ст. 69 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність заповіту, склад спадкового майна.
Відповідно до п.5 Глави 10 Розділу II Порядку нотаріус, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом має обов`язково з`ясувати наявність спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, перелік яких визначено у статті 1241 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, незалежно від змісту заповіту, спадкують половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
До непрацездатних осіб відносяться: а) особи, які досягли віку - жінки - 55 років, тобто віку, який дає їм підставу для одержання пенсії за віком, незалежно від того, чи продовжують вони працювати; б) інваліди І, II та III груп.
ОСОБА_2 (дочкою померлої) не повідомлено про наявність /відсутність в неї інвалідності, що заважає нотаріусу встановити її право (або відсутність права) на обов`язкову частку у спадщині відповідно до статті 1241 ЦК України. Крім того, нотаріусом для встановлення факту перебування на обліку у Пенсійному фонді (у зв`язку з можливою наявністю інвалідності) ОСОБА_2 було надіслано запит до Головного управління Пенсійного фонду України, але в надані інформації йому відмовлено, посилаючись на її конфіденційність.
Судом встановлено, що станом на 04.09.2023 року відповідачем не повідомлено про наявність у неї обставин які могли бути підставою для встановлення її права на обов`язкову частку у спадщині відповідно до статті 1241 ЦК України.
Таких обставин не повідомлено і суду на час розгляду цієї справи, як вже зазначав суд вище, ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася неодноразово і належним чином, правом на подачу відзиву не скористалася.
Відповідно до вимог ст. 69 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність заповіту, склад спадкового майна.
Відповідно до п.5 Глави 10 Розділу II Порядку нотаріус, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом має обов`язково з`ясувати наявність спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, перелік яких визначено у статті 1241 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, незалежно від змісту заповіту, спадкують половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
До непрацездатних осіб відносяться: а) особи, які досягли віку - жінки - 55 років, тобто віку, який дає їм підставу для одержання пенсії за віком, незалежно від того, чи продовжують вони працювати; б) інваліди І, II та III груп.
Відомостей про існування осіб, що мали б право на обов`язкову частку у спадщині, судом не встановлено.
Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу її відкриття.
У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 Цього Кодексу, на загальних підставах.
За правилами ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкування за заповітом чи за законом, в тому числі і обов`язкової частки є правом, а не обов`язком спадкоємця.
У зв`язку з чим, такі особи мають реалізувати своє право шляхом здійснення визначених законом дій щодо прийняття спадщини, та, відповідно, або можуть відмовитися від реалізації нього, в тому числі не вчиненням дій, направлених на прийняття спадщини у визначеному законом порядку.
За роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на нерухоме майно в тому числі: у випадку наявності заповіту - до осіб, що визначені у заповіті, а за його відсутності - до спадкоємців за законом у порядку черговості. За відсутності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину, або у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину спадкоємець має право пред`явити вимоги про визнання права на спадщину у судовому порядку за правилами позовного провадження.
У силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.
Керуючись ст. 7, 10, 89, 158, 258, 259, 263-265 ЦПК України суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , 1073,60 грн. судових витрат.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Головуючий суддя: С.А.Сергієнко