Справа № 703/3555/23
УХВАЛА

30 листопада 2023 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі судді Биченка І.Я., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу №703/3555/23 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним наказу та стягнення заробітної плати,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до АТ «Українська залізниця», в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ АТ «Українська залізниця» від 01 квітня 2022 року №389/ос та додаток до нього в частині, що стосується її, та стягнути з відповідача належну суму заробітної плати та інших виплат за період дії вказаного наказу.

Ухвалою від 04 вересня 2023 року суд відкрив провадження у справі та постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

До суду надійшло клопотання АТ «Українська залізниця» про залишення позовної заяви без руху.

Клопотання мотивоване тим, що позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру визнання незаконним та скасування наказу, поновлення дії трудового договору, та одну вимогу майнового характеру стягнення заробітної плати та інших належних платежів.

Відтак, позивачу належало сплатити судовий збір за дві вимоги немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру, виходячи з ціни позову.

Суд, ознайомившись з поданим клопотанням, приходить до наступного.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Як встановлено ч.3 ст.6 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з ч.1 ст.4 вказаного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Як вбачається з поданої позовної заяви і визначено самим позивачем нею заявлено одну вимогу немайнового характеру (визнання незаконним та скасування наказу), а не дві як зазначає відповідач, та одну вимогу майнового характеру (стягнення заробітної плати та інших виплат).

У зв`язку з несплатою судового збору за вимогу немайнового характеру, суд ухвалою від 04 вересня 2023 року залишив позовну заяву без руху. У наданий судом строк позивач сплатила 1076 грн. 60 коп. судового збору.

Посилання відповідача на те, що позивачу належало сплатити судовий збір і за вимогу майнового характеру не ґрунтується на нормах закону, виходячи з наступного.

Середній заробіток за частиною другою статті 235 КЗпП України за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин, оскільки особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах.

А середній заробіток за статтею 117 КЗпП України за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій) та є своєрідною санкцією для роботодавця за винні дії щодо порушення трудових прав найманого працівника.

Спір про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який виник у зв`язку з незаконним звільненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не з власної вини, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про працю та про оплату праці. За пред`явлення вимоги про стягнення середнього заробітку, передбаченого частиною другою статті 235 КЗпП України позивачі звільняються від сплати судового збору в усіх судових інстанціях на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI. Працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення цього середнього заробітку без обмеження будь-яким строком згідно з частиною другою статті 233 КЗпП України та не позбавлений права після ухвалення судового рішення про поновлення його на роботі в подальшому звернутися до суду із позовом про стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначеного частиною другою статті 235 КЗпП України.

А на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI, не поширюється та застосовується тримісячний строк звернення до суду, визначений частиною першою статті 233 КЗпП України, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 755/12623/19.

Відтак, клопотання відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 182, 260, 261 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити акціонерному товариству «Українська залізниця» у клопотанні про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: І.Я. Биченко