Провадження № 2/761/3704/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06 вересня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Юзькової О.Л.

за участю секретаря: Марінченко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Шевченківська районна у м. Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Шевченківська районна у м. Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Заява мотивована тим, що, ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.02.2014 виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозов Г.В. на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . У позові, позивач зазначає, що згідно довідки про зареєстрованих осіб виданої Шевченківською районною в м.Києві державною адміністрацією від 15.07.2021 № 109/05/50-5418 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована громадянка ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не проживає в житловому приміщенні з 2015 року без поважних причин, про що складено Акт про не проживання особи за місцем реєстрації. Позивач вказує, що відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою він не цікавиться. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, він позбавлений можливості оформити субсидію. Таким чином, позивач вважає, що враховуючи вищенаведене, вважає, що ОСОБА_2 втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 у зв`язку з тривалою, без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, крім того не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по його утриманню житлового приміщення, а тому ОСОБА_1 , як власник житла вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач створює їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном.

Провадження у справі відкрито 03.03.2023, відповідно до положень ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили, в адресу суду надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач, будучи належним чином повідомлена про відкриття провадження у справі, у встановленому законом порядку відзив на позов не подала, в судове засідання не з`явилась.

Третя особа про день та час розгляду справи також повідомлялась належним чином, направив в адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. ст. 223,280 ЦПК України, за відсутності заперечень сторони позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши наявні в справі докази, та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Підстава винекнення права власності на нерухоме майно - свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.02.2014 виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Г.В.

Як вбачається з відповіді Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації №109/05/50-5418 від 20.07.2021 в квартирі АДРЕСА_1 з 06.06.1995 року зареєстрована ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, згідно з актів про не проживання особи за місцем реєстрації від 02.01.2021, 26.11.2021, складеного ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , починаючи з 2015 року, фактично не проживає 6 років громадянка ОСОБА_2 .

Вказаний акт засвідчений адвокатом Семашко Дмитром Миколайовичем, свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю №1948/10 від 26.07.2001 (копії наявні в матеріалах справи).

Як зазначає представник позивача, відповідач квартирою не цікавиться, у витратах на утримання помешкання не несе, особисті речі ОСОБА_2 за місцем реєстрації відсутні.

Доказів зворотного під час розгляду справи отриманго не було.

Також не було встановлено обставин, які б свідчили про перешкоди, що їх чинить позивач для проживання ОСОБА_2 за місцем реєстрації.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Як передбачено ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

При цьому, у постанові від 16.11.2016 року № 6-709цс16 Верховним Судом України висловлену правову позицію про те, що аналіз ст. 391 ЦК України дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Згідно вимог ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Статтею 150 ЖК України визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

На підставі викладеного, а також враховуючи встановлені обставини справи, а також відсутності відповідача понад один рік, до спірних правовідносин підлягають застосування положення ст.ст. 391,405 ЦК України.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які позивач посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, відповідачем твердження позивача не спростовані, суд приходить до висновку про задоволення позову щодо визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 908 грн. 00 коп.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 316, 317, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 206, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Шевченківська районна у м. Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщеннямпро визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 )судовий збір у розмірі 908 грн. 00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подано протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. ст. 353-357 ЦПК України до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України , у цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: