н/п 2/490/1802/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року м .Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого - судді Чулуп О.С.,

при секретарі Ребрина Д.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів, що утворилась за період з 01.11.2022 року по 01.05.2023 року у розмірі 23044 грн.

В обгрунтування позову позивач вказує, що 01 грудня 2022 року Центральним районним судом м. Миколаєва був виданий судовий наказ від 11 жовтня 2022 року про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.09.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Постановою головного державного виконавця Центрального ВДВС у м. Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) Кірток А.А. від 02.02.2023 року відкрито виконавче провадження № 70514353. Станом на 01.04.2023 року існує заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 23044 грн. За такого посилаючи на норми ст. 196 СК України позивач просить стягнути з відповідача пеню по сплаті аліментів за період з 01.11.2022 року по 01.05.2023 року в розмірі 23044 грн.

Відповідач позовні вимоги не визнав. Зазначив, що йому було невідомо про наявність судового наказу. Відповідач вказав, що як тільки він дізнався про наявність останнього то відразу ж виплатив заборгованість. Окрім того просив врахувати його матеріальний стан, а саме зазначив, що його житло зруйноване внаслідок збройної агресії Російської Федерації, а за такого змушений орендувати житло та утримувати мати пенсіонера.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом досліджено судовий наказ виданий 11 жовтня 2022 року Центральним районним судом м. Миколаєва по справі № 490/4012/22, яким стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини заробітку платника аліментів, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 вересня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Судом досліджено постанову головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кірток А.А. про відкриття виконавчого провадження від 02.02.2023 року згідно якого відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №490/4012/22 виданого 01.12.2022 року.

Судом досліджено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів згідно якого заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_2 за період з вересня 2022 року по березень 2023 року складає 23044 грн.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду уточнив висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 572/1689/16-ц (провадження № 61-311 св 17), та зазначив, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.

Так відповідач зазначив, що йому було невідомо про наявність судового наказу про стягнення з нього аліментів.

При досліджені матеріалів справи, судом встановлено, що останні не містять доказів того, що ОСОБА_2 отримував копію судового наказу та знав про наявність як наказу так і відкритого виконавчого провадження.

Враховуючи, що судом не встановлено вини відповідача у простроченні сплати аліментів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 258, 259, 263 - 265 ЦПК України суд, ст.ст. 8, 196 СК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя