РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10.11.2023

Справа № 522/7077/23

Провадження № 2/522/3914/23

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючої - судді Яреми Х.С.,

при секретарі судового засідання Кніш Д.А.

розглянув у судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

третя особа Управління служби у справах дітей Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради

про позбавлення батьківських прав.

ВСТАНОВИВ:

1.10.04.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 .

2.Позивач просить суд:

-позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дітей ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

3.25.08.2023 відкрито загальне позовне провадження.

4.19.10.2023 закрито підготовче провадження.

5.Відповідач повідомлена про розгляд справи в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України.

6. ОСОБА_1 звернення з цим позовом до суду обгрунтовує тим, що ОСОБА_2 є її донькою. Донька народила двох дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Донька в березні 2021 року залишила дітей своїй матері ОСОБА_1 (бабуся) та повідомила, що переїжджає до м. Дніпро, де будувати особисте життя. З того часу, донька життям дітей жодного разу не цікавилась, дітям ніколи не дзвонила, сказала, що вони їй не потрібні, материнські обов`язки не виконує. Тому батьківські обов`язки щодо дітей повністю виконує позивач, яка є їхньою рідною бабусею.

Діти в судовому засіданні пояснили, що давно бачили маму. Вона навіть не дзвонить. У весь час проживали і проживають з бабусею, дуже її люблять. Також спілкуються з рідним батьком, а він з ними.

Бабуся в судовому засіданні також пояснила, що у зв`язку з небезпекою, яка існує в Херсонській області, вона разом з онуками переїхала для проживання до м. Дніпро. З самого дитинства діти проживали з нею, були на її утриманні. Донька відмовляється від дітей, а рідний батько має власну сім`ю, хоч і добре спілкується з дітьми. ОСОБА_1 вважає, що її донька заслуговує на позбавлення батьківських прав. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, орган опіки та піклування призначить бабусю опікуном.

Судом встановлені наступні обставини справи.

7. ОСОБА_1 (змінено прізвище на « ОСОБА_1 », у зв`язку з реєстрацією шлюбу) є матір`ю ОСОБА_7 (змінено прізвище на « ОСОБА_8 »).

8. ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 (свідоцтво про народження № НОМЕР_1 від 15.06.2009), а ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 (свідоцтво про народження № НОМЕР_2 від 09.11.2011). Батьками дітей є ОСОБА_9 та ОСОБА_7 . Відомості про батька дітей записані зі слів матері.

9.Шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 не реєструвався.

10.Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради як орган опіки та піклування склала висновок від 13.10.2023 № 4/3-269 яким дійшла висновку, що діти ОСОБА_3 та ОСОБА_3 проживають з бабусею ОСОБА_1 в м. Дніпро, де їм створено комфортні умови для проживання. За інформацією Новокаїрського ЗПЗСО, де навчався ОСОБА_4 , батьки не приділяють належної уваги вихованню сина, дитину виховує бабуся ОСОБА_1 , яка взяла на себе відповідальність за навчання, виховання, безпеку та життєдіяльність ОСОБА_4 . Мати дітей проживає окремо, її місцезнаходження невідоме, вихованням та утриманням дітей вона не займається. Орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_11 відносно її дітей.

Висновки суду.

11.Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

12.У пунктах 15, 16 постанови Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

13.Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

14.В даному випадку, позивач посилається на те, що мати дітей з березня 2021 року добровільно залишила дітей проживати з їх бабусею 9позивач), з того часу жодного разу не цікавилась їх життям, не намагалась з ними спілкуватися. Будь-якої участі у вихованні дітей відповідач не приймає. Діти їй не потрібні.

15.Висновок Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради як органу опіки та піклування від 13.10.2023, в якому описані умови проживання дітей, підтверджує те, що вихованням дітей рідна матір не займається. Діти проживають з бабусею, яка ними повністю опікується.

16.Висновок органу опіки та піклування завжди для суду має рекомендаційний характер та не є обов`язковим (частини 5, 6 статті 19 СК України).

17.З урахуванням наведеного, суд має пересвідчитися, що зазначені позивачем обставини свідчать про умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків та є підставою для позбавлення її батьківських обов`язків відносно своїх синів.

18.Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

19.Ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

20.Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

21.Частиною 7 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

22.Згідно з частинами 1-4 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

23.Відповідно до частини 1 статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

24.Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною 1 статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

25.Верховний Суд в постанові від 26.12.2018 у справі № 404/6391/16-ц зазначив, що виходячи з тлумачення пункту 2 частини 1 статті 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

26.Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

27.Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

28.Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

29.Суд вважає, що обставини ухилення рідної матері від виконання нею своїх батьківських обов`язків щодо дітей підтверджені фактичними обставинами проживання дітей з бабусею, відсутністю довгий час без причин рідної матері в житті дітей, зокрема, й самими поясненнями дітей. Мати свідомо залишила дітей на виховання бабусі та більше двох років не спілкується з дітьми, не приймає участі у їхньому утриманні, вихованні, що розцінюються судом як умисне та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками і є підставою для позбавлення матері батьківських прав відносно її дітей.

30.Згідно з ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

31.Згідно з ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

32.Орган опіки та піклування Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради надав лише висновок щодо доцільності позбавлення матері батьківських прав.

33.Відповідно до статей 18, 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

34.В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

35.Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

36.В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції).

37.Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

38.Згідно ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовились батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, та безпритульні діти.

39.Наведені в статті ознаки позбавлення дітей батьківського піклування свідчать про об`єктивну неможливість здійснювати в даному випадку батьками піклування над дітьми, оскільки мати дітей позбавляється батьківських прав, а відомості про батька дітей лише були записані зі слів матері в порядку ст. 135 СК України.

40.Виникла ситуація, що позивач з якою проживають діти, і яка є їхнью рідною бабусею, не може діяти в їх інтересах, адже не є законним представником дітей.

41.Враховуючи ситуацію, що склалася, призначення опікуна дітям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є необхідною мірою для забезпечення їх найкращих інтересів та надання можливості бабусі діяти в інтересах дітей.

42.Згідно з ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

43.Позивач просила не стягувати з доньки (матері дітей) аліменти на користь дітей, пояснюючи тим, що знає, що вона не має і не матиме матеріальної спроможності платити аліменти. В такому разі за нею значитиметься аліментна заборгованість. Проте позивач не хоче навіть стягувати з доньки аліменти раз їй не потрібні діти, не хоче псувати їй життя.

44.Однак суд зазначає, що вирішення питання про стягнення аліментів є обов`язком суду у разі вирішення питання про позбавлення батьківських прав та необхідністю для запобігання залишення дітей без належного матеріального забезпечення, у разі неможливості надання їх опікуном такого забезпечення. У той же час позивач може й не пред`являти рішення про стягнення аліментів до примусового виконання, якщо бажає не стягувати аліменти.

45.За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

46.Згідно з п.2 ч.2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

47.Відповідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення.

48.Згідно з ч. ч.1,5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

49.Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

50.Суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь дітей аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх доходів відповідача.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 10.04.2023 і до досягнення ОСОБА_3 повноліття (до ІНФОРМАЦІЯ_3 ), а в подальшому стягувати аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення ОСОБА_4 повноліття (до ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 04.12.2023.

Суддя Ярема Х.С.