Провадження № 2/185/4888/23
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

04 грудня 2023 року суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Болдирєва У.М., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

30 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Позивач посилається на те, що він є власником земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 . На цій земельній ділянці розташований житловий будинок з надвірними будівлями.

06 жовтня 2008 року відповідачка взяла у нього завдаток для забезпечення укладення договору купівлі-продажу будинку. У листопаді 2008 року відповідачка раптово захворіла та виїхала на лікування до РФ, де проживає її дочка. В Україну відповідачка за станом здоров`я не повернулася. Будинок став безхазяйним, власниця втратила інтерес до свого майна.

Позивач з січня 2011 року вселився в будинок АДРЕСА_1 , заволодів ним добросовісно та відкрито. Більше десяти років позивач безперервно володіє будинком, вживає необхідні заходи для підтримання його в належному стані.

Як зазначає позивач у позовній заяві, право власності на спірний будинок не зареєстровано.

З доданих до позовної заяви документів видно, що ОСОБА_1 є власником приватизованої земельної ділянки загальною площею 0,1 га, призначеної для обслуговування житлового будинку, розташованої по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 16 серпня 2008 року.

Державну реєстрацію права власності позивача на земельну ділянку здійснено 09 жовтня 2023 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 124, кадастровий номер :01:005:0450.

Копією технічного паспорту, доданою до позовної заяви, підтверджується, що будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 збудований у період з 1945 по 1987 рік.

Таким чином позивач є власником земельної ділянки, призначеної для обслуговування житлового будинку. На цій земельній ділянці збудований житловий будинок, право власності на який не зареєстровано.

За змістом статті 90 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки має право

споруджувати жилі будинки, інші будівлі і споруди.

Як визначено статтями 181-182 Цивільного кодексу України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього.

Як передбачено частиною 1 статті 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Таким чином позивач як власник земельної ділянки, на якій споруджено житловий будинок, щодо якого раніше не проводилася державна реєстрація права власності, має можливість вжити заходи досудового врегулювання спору, а саме звернутися до державного реєстратора з заявою про проведення державної реєстрації його права власності на цей житловий будинок.

Оскільки у матеріалах позовної заяви відсутні докази вжиття заходів досудового врегулювання спору, заява підлягає поверненню.

Керуючись пунктом 7 частини 4 статті 185 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Повернути позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається Дніпровському апеляційному суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Cуддя У.М. Болдирєва