Справа № 592/5676/23
Провадження № 2-с/592/55/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2023 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Онайко Р.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування судового наказу про стягнення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «А-МУССОН» заборгованості за надання послуг з вивезення побутових відходів та витрат по сплаті судового збору, -

встановив:

До Ковпаківського районного суду м.Суми 31.05.2023 із заявою про скасування судового наказу звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які просять скасувати судовий наказ від 08.05.2023 у справі №592/5676/23 та стягнути на їх користь витрати зі сплати судового збору у розмірі 134,20 грн.

Свої вимоги обґрунтовують тим, що судовим наказом від 08.05.2023 у справі 592/5676/23 з них на користь ТОВ «А-МУССОН» заборгованість за надані послуги за поводження з побутовими відходами за період з 01.05.2020 по 28.02.2023 у сумі 1098,38 грн та судовий збір у розмірі 264,40 грн, зазначає, що оскільки боржники не проживали за адресою за якою стягується заборгованість у зазначений в наказі період про що письмово повідомляли стягувача, відсутні підстави для стягнення заборгованості на користь ТОВ «А-МУССОН».

Дослідивши матеріали заяви, судом встановлено, що 08.05.2023 видано судовий наказ у справі №592/5676/23, згідно якого в солідарному порядку стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за надані послуги з поводження з побутовими відходами за період з 01.05.2020 по 28.02.2023 у сумі 1098,38 грн та в дольовому порядку судовий збір у розмірі 268,40 грн.

Надіслана судом боржникам копія судового наказу була вручена 20.05.2023 (а.с.19), строк на звернення з заявою про скасування судового наказу на момент звернення до суду не закінчився.

Згідно з ч.3 ст.171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що між сторонами існує спір, а доводи викладені боржниками, потребують додаткового дослідження, що неможливо здійснити в рамках наказового провадження, заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 слід задовольнити, а судовий наказ скасувати.

Вимоги заявника щодо покладення витрат по сплаті судового збору на стягувача задоволенню не підлягають.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до частини першої ст. 42 ЦПК України, сторони є учасниками справи у справах позовного провадження, тоді як заява про скасування судового наказу розглядається в порядку наказного провадження.

У справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник (ч. 2 ст. 42 ЦПК України).

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом II ЦПК України "Наказне провадження". Вказаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема, не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на заявника, за судовим наказом, покладався би обов`язок відшкодування боржнику судових витрат. Отже, судові витрати підлягають розподілу тільки за результатами розгляду справи. У справі наказного провадження спір між стягувачем та боржником суд не вирішує, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні. Отже саме по собі звернення кредитора (стягувача) з такою заявою до суду про видачу судового наказу не свідчить про необґрунтованість дій останнього (зловживання своїми правами), що могло б бути підставою для стягнення судових витрат, оскільки зазначене є його диспозитивним правом, передбаченим процесуальним законодавством.

Боржник не позбавлений права стягнути відповідні витрати з стягувача (заявника) в порядку позовного провадження.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимога про відшкодування судових витрат задоволенню не підлягає.

При цьому ч.2 ст.164 ЦПК України визначає, що в разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Виходячи з вищевказаного та керуючись ст. 164, 170-171 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування судового наказу про стягнення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «А-МУССОН» заборгованості за надання послуг з поводження з побутовими відходами та витрат по сплаті судового збору задовольнити частково.

Судовий наказ № 592/5676/23 від 14.07.2021 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «А-МУССОН» заборгованості за надання послуг з поводження з побутовими відходами за період з 01.05.2020 по 28.02.2023 у сумі 1098,38 грн та в дольовому порядку судовий збір у розмірі 268,40 грн. скасувати.

В іншій частині заяви відмовити.

Роз`яснити стягувачу, що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Р.А. Онайко