ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року

м. Черкаси

справа № 703/935/22 провадження № 22-ц/821/840/23 категорія 304070000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.,

суддів: Карпенко О.В., Нерушак Л.В.

учасники справи:

позивач: Комунальне підприємство «Смілакомунтеплоенерго»

відповідач: ОСОБА_1

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 березня 2023 року у справі за позовом Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

28 квітня 2022 року КП «Смілакомунтеплоенерго» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є постачальником теплової енергії до будинку, в якому знаходиться квартира відповідача.

Позивач надавав відповідачу послуги з теплопостачання в повному обсязі у відповідності до якісних показників згідно з вимогами нормативно-технічних документів, а відповідач, в свою чергу, зобов`язаний щомісячно розрахуватися з позивачем за спожиті послуги з теплопостачання.

Однак відповідач не сплачує за надані послуги, в зв`язку з чим має заборгованість з листопада 2018 року по березень 2021 року, яка складається з основного боргу за опалення в сумі 32 123 грн. 88 коп., інфляційних витрат 4 952 грн. 37 коп., 3% річних від простроченої суми в розмірі 1 992 коп. 28 коп. та 151 грн. 76 коп. пені (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 26 грудня 2022 року).

Оскільки відповідач в добровільному порядку плату за отримані послуги не здійснює, просив стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення житла за вказаний період та судові витрати по справі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 березня 2023 року позов КП «Сміла комун теплоенерго» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Смілакомунтеплоенерго» заборгованість за послуги теплопостачання, а саме: 32 123 грн. 88 коп. - основний борг, інфляційні втрати - 4 952 грн. 37 коп., 3 % річних від простроченої суми - 1 992 грн. 38 коп., пеня - 151 грн. 76 коп., судовий збір в розмірі 2 481 грн., а всього 41 701 грн. 39 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що під час розгляду справи було встановлено, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 .наявність договірних відносин між сторонами у справі не встановлена, однак, дана обставина сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від послуг з теплопостачання, а відтак власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він в ній чи ні.

ОСОБА_1 отримував порслуги по забезпеченню житла теплом, що підтверджується актами про подачу теплової енергії від 01 лютого 2018 року, 16 листопада 2019 року та 09 листопада 2020 року, складених за участю представника КП «Смілакомунтеплоенерго» та представника споживача теплової енергії.

Оскільки відповідач не проводив оплату за надані послуги, позивачем розраховано заборгованість в межах позовної давності за період з листопада 2018 року по березень 2021 року з урахуванням 3 % річних, індексу інфляції та пені.

Оцінивши поданий позивачем розрахунок заборгованості, суд першої інстанції дійшов висновку, що такий розрахунок проведений із застосуванням відповідних розрахунків, належним чином обґрунтований та є допустимим доказом у справі.

Оскільки відповідачем не спростовано обгрунтованість позовних вимог позивача, суд дійшов висновку про доцільність захисту прорушених прав КП «Смілакомунтеплоенерго» шляхом задоволення позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в установленому порядку, подавши до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 березня 2023 року як незаконне та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скрага мотивована тим, що під час розгляду справи суд першої інстанції не врахував, що між позивачем та відповідачем не було укладено будь-якої договірної угоди про постачання теплової енергії.

Реалізація житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, тобто реалізація житлово-комунальних послуг відповідно оплати цих послуг можлива лише за умови укладення договорів про надання таких послуг за правилами, визначеними відповідно до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

Вважає, що прийняте судом першої інстанції рішення є незаконним та необгрунтвоаним, прийняте з порушенням норм матеріального законодавства, а відтак підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню не підлягають з підстав їх недоведеності.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від КП «Смілакомунтеплоенерго» зазначено, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не дають підстав для зміни чи скасування рішення суду.

Під час розгляду справи було достовірно встановлено, що позивач надавав послугиз централізованого опалення до будинку, власником однієї з квартир якого є відповідач.

Оскільки відповідачем не сплачувалися рахунки за надані послуги та не подавалися будь-які претензії щодо неякісного постачання послуг, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Будь-яких вмотивованих доводів, щоб спростувати висновки суду, відповідачем не надано.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду із ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 ст. 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав відповідачу строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розглядати справу у порядку письмового провадження без участі сторін.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , а отже є споживачем послуг з теплопостачання.

Будинок, в якому розташована квартира відповідача оснащена єдиною централізованою системою опалення з приладом комерційного енергії, а отже відповідачем послуг з надання централізованого опалення та користується наданими позивачем послугами з теплопостачання, у зв`язку з чим сторони перебувають у зобовязапльних відносинах та у них виникають відповідні цивільні права та обов`язки.

Сторонами не заперечено тієї обставини, що у будинку в якому знаходиться квартира відповідача встановлено прилад комерційного обліку теплової енергії, тому нарахування здійснювалося за показниками приладу обліку.

Згідно актів про подачу теплової енергії від 01 лютого 2018 року, 16 листопада 2019 року, 09 листопада 2020 року, складених за участю представників КП «Смілакомунтеплоенерго» та представника споживача теплової енергії вбачається, що відповідач за вказаний період отримував послуги по забезпеченню житла теплом.

В доводах апеляційної скарги відповідач ОСОБА_1 зазначив, що основною підставою для відсутності задоволення позовних вимог є та обставина, що між сторонами у справі не укладалося будь-якого договору щодо постачання теплової енергії. При цьому зазначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах і можливе лише за умови укладення договорів про надання таких послуг. Крім того, оплата послуг також здійснюється виключно після укладення відповідного договору.

Надаючи оцінку таким доводам апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Статтею 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 875-ІV та ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року « 2189-VІІІ визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є ждоговором приєднання (частина 7 ст. 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-ІV).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона може запропонувати свої умови договору.

Сторони не заперечили, що 28 лютого 2018 року КП «Смілакомунтеплоенерго» на оційному сайті підприємства skte.com.ua та в місцевій газеті «Сміла» № 9 (1101) опублікувало Договір про надання послуг з централізованого опалення, який в розумінні ст. 633 ЦК України є публічним договором.

Згідно п. 10.1 Договору про надання послуг з централізованого опалення цей договір є підставою для появи публічно-правових взаємовідносин КП «Смілакомунтеплоенерго» з усіма споживачами, які підлягають під цю категорію.

Відповідно до п. 10.2 Договору згода споживача є прийняттям ним публічної пропозиції КП «Смілакомунтеплоенерго» про укладення Договору.

П.1.1 Договору визначено, що згода це ненадання заперечень з боку споживача щодо умов цього Договору впродовж 30 днів з дня опублікування.

Оскільки відповідач не надавав заперечень позивачу відносно умов Договору впродовж визначнеого строку вважається, що він прийняв умови Договору.

Частиною 1 статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-який формі, якщо вимоги щодо фіорми договору не встановлені законом.

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною вважається укладеним якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За таких обставин, посилання в апеляційній скарзі на неукладення відповідного договору між сторонами спростовуються вищевказаними обставинами.

При цьому, колегія суддів враховує й позиції Верховного Суду, який неодноразово у своїх висновках давав оцінку аналогічним за змістом правовідносинам та наголошував, що відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Такі позиції приведені зокрема у постанові Верховного Суду, викладені у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року за наслідками розгляду справи № 750/12850/16-ц, постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року за наслідками розгляду справи № 642/2858/16, постанові Верховного Суду від 21 квітня 2020 року за наслідками розгляду справи № 910/7968/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року за наслідками розгляду справи № 712/8916/17.

Відтак, між сторонами виникли правовідносини з приводу надання послуг з теплопостачання і їх регулювання здійснюється на підставі Типового договору, положення якого мають юридично обов`язковий характер і підлягають застосуванню незалежно від того, включені вони до конкретного договору чи ні.

Крім того, суда апеляційної інстанції враховує ту обставину, що рішенням Виконавчого комітету Смілянського міської ради від 23 лютого 2018 року № 70 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» виконавцями послуги з централізованого опалення для об`єктів усіх форм власності на території міста Сміла є з 01 лютого 2018 року КП «Смілакомунтеплоенерго», з 01 січня 2018 року ТОВ «Смілаенергопромтранс» та ТОВ «СМІЛА-ТЕПЛО-2017».

З метою забезпечення споживачів по вул. Павлова, 42 тепловою енергією та зважаючи на перебування на балансі КП «Смілакомуненерго» теплових мереж від зовнішньої стіни теплової камери 2ТК10 до будівлі по вул. Павлова, 40, вул. Павлова, 42 та всередині будівлі між КП «ССмілатеплокомуненерго» та ТОВ «СМІЛА-ТЕПЛО-2017» було укладено договори:

- на постачання теплової енергії в гарячій воді від 01 січня 2018 року (діяв до 31 грудня 2018 року),

- купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді (теплопостачання) № б/н від 20 березня 2019 року (діяв з 21 лютого 2019 року до 30 березня 2019 року),

- на закупівлю теплової енергії (теплопостачання) № 24-12/19 від 26 грудня 2019 року (дія до 15 квітня 2020 року),

- на закупівлю теплової енергії (теплопостачання) № 30-11/20-2 від 30 листопада 2020 року (діяв до 15 квітня 2021 року).

За предметом зазначених договорів постачальник (ТОВ «СМІЛА-ТЕПЛО-2017») зобов`язувався відпустити споживачу (КП «Смілакомуненерго») теплову енергію у вигляді гарячої води до комерційного приладу обліку теплової енергії споживача на його власні потреби, а споживач в свою чергу зобов`язувався у визначені порядку та строки оплачувати поставлену теплову енергію.

Отже, КП «Смілатеплокомуненерго» в період з лютого 2018 року по березень 2021 року купувало у ТОВ «СМІЛА-ТЕПЛО-2017» теплову енергію у вигляді гарчої води та поставляло її населенню, в тому числі і до будинку відповідача, а тому КП «Смілатеплокомуненерго» в зазначений період було виконавцем послуги з централізованого опалення.

З огляду на те, що відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань по оплаті послуг з теплопостачання - у нього виникла заборгованість за надані послуги перед позивачем.

Обов`язок щодо оплати за надані житлово-комунальні послуги визначено п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-ІV, п. 5 ч. 2 ст. 7, п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ, п. 18, 30 Постанови КМУ № 630 від 21 липня 2005 року та ст. 68 ЖК України.

Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд першої інстанції достовірно встановив, що ОСОБА_1 своїх своїх зобов`язань за договором не виконує, чим порушує права та законні інтереси позивача.

Згідно з наданою позивачем випискою по рахунку, якій була дана належна оцінка судом першої та апеляційної інстанцій сума боргу відповідача за надані послуги з централізованого опалення становить 32 123 грн. 88 коп.

Крім того, внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову, якщо основне зобов`язання боржником не виконано.

Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (п.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (п.3 ст. 549 ЦК України).

До настання строку виконання зобов`язання неустойка є способом його забезпечення, а у разі невиконання зобов`язання перетворюється на відповідальність, яка спрямована на компенсацію негативних для кредитора наслідків порушення зобов`язання боржником. Разом з тим пеня за своєю правовою природою продовжує стимулювати боржника до повного виконання взятих на себе зобов`язань і після сплати штрафу, тобто порівняно зі штрафом є додатковим стимулюючим фактором.

Після застосування такої відповідальності, як штраф, який має одноразовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов`язання, пеня продовжує забезпечувати та стимулювати виконання боржником свого зобов`язання.

Водночас, формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів.

За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знеціненім грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

В даному випадку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку КП «Смілакомунтеплоенерго» жодного порушення прав ОСОБА_1 при проведенні розрахунків наявного у нього боргу (в тому числі при нарахуванні втрат від інфляції, 3 % річних від простроченої суми та пені) не допускало і правомірно застосувало до даних правовідносин положення ст.ст. 549-551, 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три відсотки річних від простроченої суми.

Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України - пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання ним грошового зобов`язання за кожен день простроченого виконання. У відповідності до п. 31 Правил у разі несвоєчасного внесення споживачем платежів за надані послуги виконавець має право нарахувати пеню у розмірі, встановленому законом та договором. Відповідно до п. 10 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житло-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.

Оцінюючи поданий позивачем загальний розрахунок заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд апеляційної інстанції враховує, що такий був проведений із застосуванням відповідних розрахунків, належним чином обґрунтований та мотивований.

Таким чином, вирішуючи спір районний суд правильно визначився з характером позовних вимог та прийняв обгрунтоване рішення, яке відповідає вимогам чинного законодавства.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в його рішенні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 березня 2023 року у справі за позовом Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 31 травня 2023 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді О.В. Карпенко

Л.В. Нерушак