Єдиний унікальний номер судової справи 489/5137/23
Провадження № 22-ц/812/1341/23 Суддя-доповідач апеляційного суду: Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

04 грудня 2023 року м. Миколаїв справа 489/5137/23

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Єрмаковим Андрієм Миколайовичем, на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 листопада 2023 року, постановлену під головуванням судді Кокорєва В.В., за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» про стягнення належних звільненому працівникові сум, середнього заробітку за час затримки розрахунку,

встановив:

06 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» (далі АТ «ОГС «Миколаївгаз» або Товариство) про стягнення належних звільненому працівникові сум, середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Позов обґрунтовував тим, що відповідно до рішення Наглядової ради АТ «ОГС «Миколаївгаз», яке оформлене п. 2 протоколу №25/05-2022 від 25 травня 2022 року, його з 01 липня 223 року було обрано до складу правління Товариства на посаду фінансового директора. Пунктом 3 протоколу від 25 травня 2022 року було затверджено умови контрактів, укладених з членами правління Товариства.

24 червня 2022 року між ОСОБА_1 та АТ «ОГС «Миколаївгаз» було укладено контракт, на підставі якого між ним та Товариством виникли трудові правовідносини (строковий трудовий договір) та в якому обумовлені суттєві умови трудової угоди: строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення та організації праці, умови розірвання договору, в тому числі достроково.

Згідно з п. 1 наказу Товариства №1078-ос від 15 серпня 2023 року, ОСОБА_1 було звільнено з 16 серпня 2023 року за п. 5 ст. 41 КЗпП України. Пунктом 2 цього ж наказу передбачено відповідно до ст. 44 КЗпП України нарахування та виплата вихідної допомоги у розмірі шістьох середньомісячних заробітних плат, а пунктом 3 наказу передбачено нарахування та виплата компенсації невикористаної відпустки за 99 календарні дні.

Відповідно до вимог статті 116 КЗпП України роботодавець письмово повідомив ОСОБА_1 про суми нараховані та виплачені при звільненні. За даними розрахункового листа за серпень 2023 року на момент звільнення ОСОБА_1 нараховано 4010479,99грн, з яких: 3 112 803, 54 грн вихідна допомога, 793 011, 78 грн компенсація невикористаної відпустки, 54 700, 78 грн оклад, 49 963, 82 грн оплата по середньому заробітку (відрядження).

Заборгованість, яка виникла на 16 серпня 2023 року, у зв`язку з невиплатою під час звільнення належних сум, складає 1 930 610,70 грн.

Посилаючись на порушення його прав, передбачених статтею 43 Конституції України, статтями 83, 116 КЗпП України та статтями 21, 24 Закону України «Про оплату праці», ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача заборгованість, що утворилась в результаті невиплати на момент звільнення належних сум в розмірі 1 930 610, 70 грн, обраховану з врахуванням утриманих податків і зборів, а також середній заробіток за час затримки розрахунку.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 вересня 2023 року відкрито провадження у даній справі, а ухвалою того ж суду від 17 жовтня 2023 року постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 07 листопада 2023 року о 13:20 год.

06 листопада 2023 року ОСОБА_1 подав заяву про зміну предмету позову від 03 листопада 2023 року, в якій зазначив нову позовну вимогу визнати незаконним наказ АТ «ОГС «Миколаївгаз» від 24 серпня 2023 року №1139-ос про перерахунок вихідної допомоги та компенсації невикористаних відпусток згідно наказу про звільнення ОСОБА_1 №1078-ос від 15 серпня 2023 року.

Заява мотивована метою здійснення ефективного захисту порушеного права позивача, відновлення його трудових прав на отримання належної оплати праціпід час звільнення.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 листопада 2023 року відмовлено у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 про зміну предмету позову.

Ухвала суду мотивована тим, що заявляючи нову позовну вимогу про визнання незаконним наказу АТ «ОГС «Миколаївгаз» від 24 серпня 2023 року №1139-ос про перерахунок вихідної допомоги та компенсації невикористаних відпусток згідно наказу про звільнення ОСОБА_1 №1078-ос від 15 серпня 2023 року, позивач просить одночасно змінити і предмет і підставу позову. Зазначення нових обставин, які є підставою позову та змінюють предмет доказування призведе до надання відповідачу нового строку для подання відзиву на фактично новий позов, збирання та подачу нових доказів відповідачем, що також може призвести до необхідності подачі відповіді на відзив з новими доказами від позивача. Зазначене призведе до затягування підготовчого провадження і розгляду справи по суті.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Єрмакова А.М., подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Позивач зазначав про те, що у даному випадку змінено (доповнено) предмет позову, тоді як підстави позову не зазнали змін, що не може вважатися новим позовом.

Відзиву на апеляційну скаргу на час розгляду справи відповідачем не подано.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 листопада 2021 року у справі № 405/3360/17 (провадження № 61-9545сво21) вказано, що: «процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову. При цьому при поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.

Наслідком відмови у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог є повернення такої заяви позивачу. Пунктом 6 частини першої статті 353 ЦПК України визначено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові). Зважаючи на те, що процесуальним наслідком відмови у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог є повернення такої заяви, яка, у свою чергу, може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до вимог пункту 6 частини першої статті 353 ЦПК України, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що на ухвалу суду про відмову у прийняті заяви про збільшення позовних вимог може бути подана апеляційна скарга окремо від рішення суду.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного дійшов висновку про відступлення від правового висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2021 року у справі № 177/1251/18 (провадження № 61-19172св20) про те, що ухвала суду першої інстанції про збільшення розміру (уточнення) позовних вимог не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду».

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно із частиною другою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв`язку з наведеним та на підставі ухвали апеляційного суду про призначення справи до судового розгляду у порядку письмового провадження, перегляд справи в апеляційному порядку здійснено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на нижчевикладене.

У статті 6 Конвенції вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову у прийнятті до розгляду заяви про зміну предмета позову від 03 листопада 2023 року, суд виходив із того, що ця заява за своїм змістом є заявою про зміну підстав та предмету позову, що суперечить статті 49 ЦПК України, тому не може бути прийнята.

Однак, такі висновки є передчасними та помилковими, враховуючи наступне.

Як убачається із матеріалів справи, 06 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до АТ «ОГС «Миколаївгаз» про стягнення належних звільненому працівникові сум, середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Підстави для задоволення позовних вимог первісного позову позивачем обґрунтовані необхідністю захисту його порушеного права на отримання належного розрахунку під час звільнення та направлені на відновлення цих прав.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 вересня 2023 року відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 жовтня 2023 року вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 07 листопада 2023 року о 13:20 год.

Статтею 196 ЦПК України передбачено, що для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

У статті 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Підготовче засідання є формою підготовчого провадження, яка полягає у вчиненні судом та учасниками судового процесу відповідних процесуальних дій.

У підготовчому засіданні суд у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви (пункт 3 частини другої статті 197 ЦПК України).

Як видно із матеріалів справи, 06 листопада 2023 року ОСОБА_1 подав заяву про зміну предмету позову датовану 03 листопада 2023 року, в якій зазначив нову позовну вимогу визнати незаконним наказ АТ «ОГС «Миколаївгаз» від 24 серпня 2023 року №1139-ос про перерахунок вихідної допомоги та компенсації невикористаних відпусток згідно наказу про звільнення ОСОБА_1 №1078-ос від 15 серпня 2023 року.

У заяві про зміну предмету позову позивач також посилався на необхідність захисту його порушених прав на отримання належного розрахунку під час звільнення та підставою змінених позовних вимог конкретизував обставини, якими він обґрунтовував свої вимоги, зокрема щодо розміру нарахувань вихідної допомоги і компенсації за невикористану відпустку та розміру середнього заробітку.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

За частиною третьою статті 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Виходячи з загальних положень ЦПК України, підстави позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів; предмет позову - це матеріальний зміст позовних вимог позивача, який проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо. Таке ж визначення міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 зазначено, що зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 Цивільного кодексу України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Зміна підстав і предмету позову одночасно не допускається. Якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України.

Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 13 березня 2018 року в справі № 916/1764/17.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України).

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відмови у прийнятті заяви про зміну предмета позову і вважає, що позивач має право на уточнення позовних вимог, враховуючи приписи статей 13, 175, 197 ЦПК України, якими передбачено виключне право позивача на визначення предмета та підстав спору, а також способу захисту порушеного права та інтересу.

У даному випадку судом не враховано вимоги статті 189 ЦПК України, за якими одним із завдань підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Вважаючи, що позивач, крім предмета позову, також змінив і підстави позову, суд першої інстанції належно не мотивував свого висновку, не звернув увагу на те, що позивач у підготовчому провадженні має право додатково вказати на обставини, що є підставами його позовних вимог.

Висновки суду, що позивачем фактично змінено предмет і підстави позову, є передчасними, не відповідають нормам процесуального права, які регламентують право позивача щодо уточнення своїх позовних вимог у підготовчому провадженні.

Із заяви позивача про зміну предмета позову від 03 листопада 2023 року не видно, що позивачем, окрім зміни предмета позову шляхом пред`явлення немайнової вимоги - визнання незаконним наказу АТ «ОГС «Миколаївгаз» від 24 серпня 2023 року №1139-ос про перерахунок вихідної допомоги та компенсації невикористаних відпусток згідно наказу про звільнення ОСОБА_1 №1078-ос від 15 серпня 2023 року, зазначено нові підстави позову, тобто нові обставини спірних правовідносин.

Зокрема, у позовній заяві та у заяві про зміну предмета позову від 03 листопада 2023 року предметом позову були: стягнення з відповідача заборгованості, що утворилась в результаті невиплати на момент звільнення належних сум в розмірі 1 930 610, 70 грн, обрахованих з врахуванням утриманих податків і зборів, а також середній заробіток за час затримки розрахунку.

Разом із цим, у заяві про зміну предмета позову від 03 листопада 2023 року позивачем фактично змінено (доповнено) предмет позову, шляхом пред`явлення нової вимоги - визнання незаконним наказу АТ «ОГС «Миколаївгаз» від 24 серпня 2023 року №1139-ос про перерахунок вихідної допомоги та компенсації невикористаних відпусток згідно наказу про звільнення ОСОБА_1 №1078-ос від 15 серпня 2023 року, без зміни підстав позову - без зміни фактичних обставини спірних правовідносин (зазначення нових фактичних обставин).

Закон не забороняє пред`явлення позивачем одночасно позовних вимог немайнового та майнового характеру, які пов`язані між собою, оскільки стосується виключно розрахунку належних звільненому працівникові сум.

У справі, що переглядається, такі позовні вимоги позивача взаємопов`язані, оскільки фактично стосуються захисту, як він вважає, його майнових прав у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу.

На вищезазначене суд не звернув увагу та дійшов передчасних висновків про відмову у прийнятті заяви позивача про зміну предмета позову від 03 листопада 2023 року.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про прийняття даної заяви припустився надмірного формалізму, що може мати наслідком обмеження права позивача на доступ до суду як елемента права на справедливий суд, що є неприпустимим.

Таким чином, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції ухвалена без додержання норм процесуального права.

Оскільки за ЦПК України подання заяви про зміну предмета позову та вирішення судом питання про її прийняття можливе лише до закінчення підготовчого судового засідання у підготовчому провадженні (у справах, які розглядаються за правилами загального позовного провадження), яке за змістом апеляційної скарги призначено на 05 грудня 2023 року, у такому випадку підлягає скасуванню ухвала суду першої інстанції, а справа повертається до суду першої інстанції для продовження розгляду у підготовчому провадженні.

З наведених підстав апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Єрмаковим А.М. слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, і передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду у підготовчому провадженні.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд направляє справу для продовження розгляду та не ухвалює нове рішення, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 367, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Єрмаковим Андрієм Миколайовичем, задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 листопада 2023 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 04 грудня 2023 року.