ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року

м. Черкаси

Справа № 699/788/20
Провадження № 22-ц/821/553/23
Категорія: 311010000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Мунтян К.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери»

розглянувши в порядку спрощеного провадження в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 29 листопада 2021року (ухваленого під головуванням судді Літвінової Г.М. в приміщенні Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області, повний текст рішення складено 29 листопада 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» про визнання звільнення незаконним, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості із заробітної плати, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

23 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області із позовом до ТОВ «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» про визнання звільнення незаконним, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості із заробітної плати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.10.2017 між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери», в особі Президента Гапоненка Романа Івановича, який діяв на підставі Статуту, було укладено строковий трудовий договір на 1 (один) рік.

Після закінчення строку дії вищевказаного трудового договору відповідач не звільнив позивача на підставі п.2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Позивач вказує, що упродовж періоду часу з жовтня 2019 року по липень 2020 року відповідач не виконував належним чином трудові обов`язки відносно позивача, зокрема, допускав систематичне затримання заробітної плати, безпідставну несплату єдиного соціального внеску, невиплату відпускних.

Отже, у зв`язку з систематичним порушенням вимог трудового законодавства,вказує ОСОБА_1 , 10.07.2020 року він подав заяву про звільнення з ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» з 10.07.2020.

Позивач стверджує, що фактично сторони перебували у трудових відносинах з 02.10.2017 до 10.07.2020.

Однак, вказує ОСОБА_1 , 12.07.2020 відповідачем було подано до податкового органу звіт корегування, відповідно до якого позивача нібито було звільнено з ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» ще 02.10.2018. Ця інформація стала відома позивачу 13.07.2020.

У таких діях відповідача позивач вбачає умисне та грубе порушення трудового законодавства, вчинене з метою непроведення належного розрахунку з позивачем при звільненні, а також з метою ухилення від сплати передбачених законодавством податків та зборів.

Позивач зазначає, що копію наказу про звільнення від 02.10.2018 він взагалі не отримував, а свою трудову книжку отримав у поштовому відправленні № 831 лише 21.08.2020.

ОСОБА_1 вказує, що після отримання трудової книжки ним було виявлено, що відповідачем зроблено раніше відсутні записи, датовані 02.01.2018, а саме: № 10 - «Анулювання запису № 9» (підстава внесення не вказана); № 11 - «Звільнити з посади молодшого юриста у зв`язку з закінченням трудового договору згідно п. 2 ч.1 ст. 36 КЗпП України» (підстава внесення - трудовий договір № 51 від 02.10.2017).

Позивач стверджує, що відповідач має перед ним заборгованість з виплати заробітної плати у розмірі 19 334,00 грн; заборгованість за частину використаної щорічної оплачуваної відпустки у розмірі 7 101,36 грн, а також відповідач має виплатити компенсацію за невикористані 18 днів щорічної оплачуваної відпустки у розмірі 7 101,36 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 КЗпП України позивач визначив 36 000,00 грн як розмір вихідної допомоги при звільненні, яка має бути сплачена на його користь відповідачем (12 000,00 грн. х 3 міс).

Оскільки відповідач не провів повний розрахунок з позивачем у день подачі ним заяви про звільнення, ОСОБА_1 вказував на наявність достатніх підстав для стягнення на його користь середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З урахуванням вищенаведеного, позивач просив суд постановити рішення, яким визнати незаконним звільнення ОСОБА_1 з ТОВ «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» з 02.10.2018 на підставі п. 2 ч.1ст. 36 КЗпП України та, як наслідок, визнати недійсними записи у трудовій книжці ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 під № 10 «Анулювання запису № 9» та під № 11 «Звільнити з посади молодшого юриста у зв`язку із закінченням трудового договору згідно п. 2 ч.1 ст. 36 КЗпП України»;

встановити факт перебування у трудових відносинах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ТОВ «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» у період часу з 03.10.2018 року по 10.07.2020 року та зобов`язати ТОВ «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери», в особі Президента Гапоненка Р.І., внести до трудової книжки ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 запис про звільнення позивача з 10.07.2020 року на підставі ч.3 ст. 38 Кодексу законів про працю України;

стягнути з ТОВ «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 69 536,72 грн. - суми непроведеного розрахунку при звільненні, а також середній заробіток за період з 13.07.2020 року по час ухвалення рішення за непроведений розрахунок при звільненні з розрахунку 600,00 грн. за один робочий день та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 29 листопада 2021 року позов - задоволено частково.

Визнано недiйсними записи у трудовій книжці ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 під № 10 від 02.10.2018 «Анулювати запис № 9» та під № 11 від 02.10.2018 «Звільнити з посади молодшого юриста у зв`язку з закінченням трудового договору згідно п. 2 ч.1 ст. 36 КЗпП України».

Встановлено факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мiжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» у період часу з 03.10.2018 по 10.07 2020.

Зобов`язано уповноважену особу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мiжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» внести до трудової книжки ОСОБА_1 , cepiї PO № 423563 запис про звільнення позивача з посади юриста з 10.07 2020 на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Стягнуто з Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 69 536,72 грн, яка складається з заборгованості з виплати заробітної плати за період грудень 2019 - червень 2020 у розмірі 19 334,00 грн.; заборгованості з заробітної плати за використану щорічну оплачувану відпуску строком 18 календарних днів у розмірі 7 101,36 грн; компенсації за невикористані 18 днів щорічної оплачуваної відпустки у розмірі 7 101,36 грн., вихідної допомоги у зв`язку зі звільненням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України у розмірі 36 000,00 грн.

Вирішено питання по розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивовано тим, що враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що після закінчення строку дії трудового договору сторони продовжували перебувати у трудових відносинах.

Судом зазначено, оскільки сторони продовжили перебувати у трудових відносинах після 02.10.2018, то звільнення позивача 02.10.2018 не відбулося (такий факт не мав місця), тому і визнати це звільнення незаконним неможливо, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Встановлені судом обставини доводять факт існування трудових відносин між сторонами у період з 03.10.2018 до 10.07.2020, а стороною відповідача цей факт не визнається, то вимога позивача у цій частині підлягає задоволенню.

Суд дійшов висновку, що відповідачем було допущене систематичне невиконання вимог законодавства про працю, тому позивач має право на звільнення на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, а оскільки заява подана ОСОБА_1 10.07.2020, то саме ця дата є днем звільнення. Отже вимога позивач про зобов`язання внести до його трудової книжки відповідного запису про звільнення підлягає до задоволення.

Також суд дійшов висновку, що підлягає до задовлення вимога позивача про визнання недійсними записів у трудовій книжці від 02.10.2018 під №10 «Анулювати запис №9» та від 02.10.2018 під №11 «Звільнити з посади молодшого юриста у зв`язку з закінченням трудового договору згідно п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України» , оскільки судом встановлено, що звільнення позивача 02.10.2018 не відбулося, а також , що трудові відносини між сторонами тривали з 02.10.2017 до 10.07.2020.

Судом встановлено, що підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь вихідної допомоги у розмірі 36 000 грн, компенсація за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки, невиплачена заборгованість за використану позивачем відпустку, а також стягнення середнього заробітку за період з 13.07.2020 по день ухвалення рішення.

Також, за висновками суду, позивачем доведено належними доказами понесені ним витрати на правничу допомогу, яка здійснювалась адвокатом Терещенко В.В., у розмірі 45 000 грн.

Відмовляючи відповідачу в стягненні витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив із того, що адвокат Гапоненко Р.І. представляє відповідача - юридичну особу в порядку самопредставництва.

Крім того, судом зазначено, що позивачем не пропущено строк звернення до суду із вищевказаним позовом.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 16 березня 2023 року ТОВ Міжнародна компанія «Гапоненко Роман і партнери», вважаючи оскаржуване рішення таким, що ухвалене при невірному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та постановленим при неправильному застосуванні норм матеріального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 29 листопада 2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в позові повністю.

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що фактично суд першої інстанції проігнорував докази, подані відповідачем, зайняв односторонню позицію позивача, чим порушив рівність сторін перед законом.

Вказує, що позивач знав, що укладений між ним та відповідачем договір № 51 від 02.07.2017 є строковим, і його дія закінчилась 02.10.2018. Додаткової угоди між сторонами не укладалось, отже він є розірваним. Крім того, позивач знав про припинення трудового договору та не оскаржував своє звільнення.

Згідно п. 4.1.1 підставою для отримання заробітної плати є звіт працівника про виконану роботу, проте, позивач жодного звіту не надав.

Також протягом тривалого часу не звертався до відповідача для отримання трудової книжки, тому відповідач змушений був письмового звернутися до ОСОБА_1 про отримання трудової книжки за останньою відомою адресою позивача згідно даних копії паспорта.

Суд першої інстанції проігнорував докази та доводи відповідача в порушення ст. 95 ЦПК України.

Вказує, що так як позивач був звільнений 02.10.2018, при тому,що ОСОБА_1 не надав жодного звіту про виконану ним роботу, стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості із заробітної плати є безпідставним.

Крім того, товариство заперечує проти поданих позивачем доказів і вважає їх неналежними; також зазначає, що відповідачу не було надано жодного додатку до позовної заяви в порушення положень ч. 9 ст. 83 ЦПК України.

Скаржник зазначає, що суд взяв до уваги недопустимі докази, а саме що відповідач з грудня 2019 по червень 2020 платив позивачу грошові кошти, проте, вказані грошові кошти оплачувались іншою юридичною особою,отже, ОСОБА_1 має намір отримати грошові кошти в подвійному розмірі, отримавши кошти від АО «Гапоненко Роман і партнери» і підробивши відомості про те, що начебто отримував кошти від ТОВ`МЮК «Гапоненко Роман і партнери» і всі подальші розрахунки здійснював від цих сум.

Також вказує, що суддя першої інстанції підлягає відводу.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ Міжнародна компанія «Гапоненко Роман і партнери», який надійшов на адресу Черкаського апеляційного суду 25 квітня 2023 року, ОСОБА_1 просив у задоволенні апеляційної скарги товариства відмовити, а рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 29 листопада 2021 року - залишити без змін.

В обґрунтування відзиву вказує, що у поданій апеляційній скарзі апелянт зазначає про закінчення трудового договору №52 від 02.10.2017, посилаючись на п.7.1. Відповідно до позиції апелянта додаткова угода про продовження договору між сторонами не укладалась, тож трудові відносини припинилися 02.10.2018, проте, долучені до позовної заяви докази спростовують доводи відповідача про фактичну відсутність трудових відносин між сторонами після 02.10.2018.

ОСОБА_1 зауважує, що протягом строку дії трудових відносин з 02.10.2017 по 10.07.2020 він жодного разу до дисциплінарної відповідальності не притягувався, натомість, має від товариства характеристику, з якої вбачається, що він характеризувався як працівник, який належним чином виконує трудові обов`язки.

Доводи апелянта щодо відсутності звіту є безпідставними, оскільки відповідачем не було надано положення, яким було затверджено форму подачі звіту та що такі звіти подаються всіма працівниками відповідача.

В якості обґрунтування апеляційної скарги відповідачем вказано, що ним не отримано додатки до позовної заяви, проте вказане не відповідає ст. 177 ЦПК України щодо подання копій документів, оскільки не поширюється на позови, що виникають з трудових правовідносин.

Щодо сумнівів апелянта у достовірності наданих доказів, ОСОБА_1 зазначає, що в суді першої інстанції відповідач стверджував, що він не пам`ятає чи підписував дані документи. Також ним не було заявлено клопотання про призначення експертизи чи витребування доказів.

Апелянт стверджує, що суд взяв до уваги недопустимі докази, начебто відповідач з грудня 2019 по червень 2020 платив грошові кошти позивачу, однак, такі твердження є безпідставними та невмотивованими, оскільки не надано власних виписок з рахунку апелянта, які б підтверджували те, що ним не здійснювалось жодних перерахунків грошових коштів на рахунок позивача.

Вказує, що відсутні підстави для відводу судді, оскільки незгода апелянта з процесуальним рішенням у справі не може бути підставою для відводу судді.

Крім того, зазначає, що долучені до матеріалів апеляційної скарги докази не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції, оскільки надані докази були наявні у відповідача ще до початку розгляду справи у суді першої інстанції.

Також ОСОБА_1 вказує, що за наслідками розгляду справи у суді апеляційної інстанції ним понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 17 500 , що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 11.04.2023 та актом приймання передачі від 19.04.2023, які він просить стягнути з відповідача на його користь.

Фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «МЮК Гапоненко Роман і партнери», в особі Президента компанії Гапоненка Романа Івановича, та ОСОБА_1 02.10.2017 було укладено трудовий договір № 51, відповідно до якого позивача призначено на посаду «помічника юриста» (том 1, а.с. 112-113).

Відповідно до п. 6.2 Договору його дія припиняється: 6.2.1) після закінчення строку його дії; 6.2.2) за угодою сторін; 6.2.3) з інших підстав, передбачених КЗпП України.

Працівник або роботодавець можуть за своєю ініціативою розірвати договір до закінчення строку його дії на підставах, передбачених КЗпП України (п. 6.3 Договору).

Працівник повинен повідомити письмово роботодавця за два тижні до звільнення (п. 6.5 Договору).

Пунктом 7.1 Договору передбачено, що договір діє з 02.10.2017 до 02.10.2018. За місяць до закінчення строку дії договору він може бути продовжений шляхом підписання додаткової угоди, у випадку, якщо договір не продовжений, він автоматично є розірваним з моменту закінчення згідно з п. 7.1 даного договору.

Пунктом 7.4 Договору передбачено, що в частині, неврегульованій цим договором, сторони керуються трудовим законодавством.

Наказом ТОВ «МЮК Гапоненко Роман і партнери» від 23.06.2018 № 40-П ОСОБА_1 переведено на посаду «молодшого юриста» (том 1, а.с. 19).

Наказом від 01.08.2019 № 44-П ОСОБА_1 переведено на посаду «юриста» (том 1, а.с. 24). Вказане також підтверджується записами в трудовій книжці ОСОБА_1 під №№ 7, 8, 9 (том 1, а.с. 18).

Запис під № 9 у трудовій книжці позивача «переведення на посаду юриста», датований 01.08.2019, внесено на підставі наказу № 44-П від 01.08.2019.

Запис під № 10 у трудовій книжці Позивача «анулювання запису № 9», датований 02.10.2018.

Запис під № 11 у трудовій книжці ОСОБА_1 «звільнити з посади молодшого юриста у зв`язку із закінченням трудового договору» також датовано 02.10.2018.

Крім того, матеріали справи містять накази відповідача про надання позивачу оплачуваних відпусток: від 26.12.2019 № 562-В (том 1, а.с. 25), від 31.01.2020 № 570-В, від 13.02.2020 № 573-В, від 25.05.2020 № 589-В, від 16.06.2020 № 593-В(том 1, а.с. 53-56).

Під час перебування Президента ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» Гапоненка Р.І. у відпустці чи відрядженні, на позивача ОСОБА_1 неодноразово покладалося виконання обов`язків президента ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери», з зазначенням в наказах займаної позивачем посади «молодший юрист» або «юрист», що підтверджується відповідними наказами, копії яких є додатками до позовної заяви, а саме: від 12.04.2019 № 168, від 12.04.2019 № 169, від 10.06.2019 № 173, від 24.06.2019№ 174, від 09.08.2019 № 176, від 13.08.2019 № 177, від 18.09.2019 № 179, від 01.10.2019 № 180, від 09.10.2019 № 182, від 11.10.2019 № 184, від 24.10.2019 № 186, від 24.10.2019 № 187, від 04.11.2019 № 189, від 08.11.2019 № 190, від 08.11.2019 № 191, від 18.11.2019 № 192, від 25.11.2019 № 194, від 28.11.2019 № 195, від 05.12.2019 № 196, від 10.12.2019 № 197, від 08.01.2020 № 199, від 27.01.2020 № 200, від 10.02.2020 № 201, від 28.05.2020 № 205, від 16.06.2020 № 206(том 1, а.с. 26-50).

Під час виконання обов`язків президента ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» ОСОБА_1 підписував накази про відпустки від 09.01.2020 № 564-В, від 10.01.2020 № 565-В (том 1, а. с. 51, 52).

Відповідно до підписаних президентом ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» Гапоненком Р.І. наказів від 18.01.2019 № 163, від 06.02.2019 № 165, від 18.03.2019 № 166, від 17.10.2019 № 185 вбачається, що упродовж 2019-2020 років ОСОБА_1 був відряджений як працівник ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» до судів у м. Дніпро та м. Запоріжжя (том 1, а.с. 20-23).

Відповідно до виданих президентом ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» Гапоненком Р.І. довідок від 20.03.2019 № 381 та 14.06.2019 № 401 на момент їх видачі ОСОБА_1 працював в ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» та займав посаду молодшого юриста (том 1, а. с. 58, 59).

Президент ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» Гапоненко Р.І. 27.06.2019 видав характеристику (вих. № 405), за змістом якої ОСОБА_1 на дату її видачі працював в ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» (том 1, а.с. 60).

Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування Пенсійного фонду України (форма ОК-7) вбачається, що з жовтня 2017 року до грудня 2019 року ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» (код 36351411) на користь ОСОБА_1 сплачувало заробітну плату (том 1, а. с. 72).

Відповідно до змісту вказаної форми з березня 2018 року до березня 2019 року ОСОБА_1 також отримував заробітну плату в Адвокатському об`єднанні «Гапоненко Роман і партнери» (код 42270428).

Відповідно до вказаної виписки з банківського рахунку № НОМЕР_2 АТ «ОТП Банк» загальна щомісячна сума перерахунку платежів, що мають характер заробітної плати, становила 12000,00 грн. після виключення сум відрахувань на податки.

Відповідно до вказаної виписки з банківського рахунку № НОМЕР_2 АТ «ОТП Банк» відповідачем у період з грудня 2019 року до червня 2020 року на рахунок позивача ОСОБА_1 здійснювалися наступні банківські платежі щодо виплати заробітної плати:

За грудень 2019 року: 20.12.2019 - 6 000,00 грн; 10.01.2020 - 6 000,00 грн. Заробітна плата виплачена з затримкою.

За січень 2020 року: 24.01.2020 - 6 000,00 грн; 12.02.2020 - 5 955,00 грн. Заробітна плата виплачена з затримкою та не в повному обсязі. Заборгованість складає 45,00 грн.

За лютий 2020 року: 21.02.2020 - 6 000,00 грн. Заробітна плата виплачена не в повному обсязі. Заборгованість складає 6 000,00 грн.

За березень 2020 року: заробітна плата не виплачена. Заборгованість складає 12 000,00 грн.

За квітень 2020 року: 29.04.2020 - 4 000,00 грн; 30.04.2020 - 2 000,00 грн; 06.05.2020 - 6 000,00 грн. Заробітна плата виплачена з затримкою.

За травень 2020 року: 20.05.2020 - 4 711,00 грн; 09.06.2020 -6 000,00 грн. Заробітна плата виплачена з затримкою та не в повному обсязі. Заборгованість складає 1 289,00 грн.

За червень 2020 року: 26.06.2020 - 6 000,00 грн. Заробітна плата за неповний місяць роботи.

Загальний розмір заборгованості за вказаний період складає 19 334,00 грн.

Позивачем використано повністю щорічну оплачувану відпустку за період з 02.10.2017 по 02.10.2018 (24 дні), що сторонами не оспорюється.

Після 02.10.2018 позивач також використав 24 дні відпустки, зокрема: 2 дні за наказом від 26.12.2019 № 562-В; 1 день за наказом від 10.01.2020 №565-В, 2 дні за наказом від 13.02.2020 №573-В, 1 день за наказом від 25.05.2020 №589-В, 18 днів за наказом від 16.06.2020 №593-В.

Під час листування 09-10.07.2020 між ОСОБА_1 та відповідачем, в особі Гапоненка Р.І. , через корпоративну пошту @gaponenko.partners, саме Гапоненко Р.І вказує позивачу на існуючі між сторонами трудові відносини, а також на незаконність поданої заяви про звільнення у період щорічної оплачуваної відпустки. Також вказує на необхідність подачі заяви про звільнення після виходу з відпустки (повідомлення від 09.07.2020 о 18:24), та не заперечує фактів невиплати заробітної плати за час відпустки (відпускних), систематичної затримки виплати заробітної плати, несплати єдиного соціального внеску за працівника (повідомлення від 10.07.2020 о 12:19) (том 1, а. с. 57).

Також встановлено, що ОСОБА_1 10.07.2020 звернувся до ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» з заявою про звільнення (том 1, а.с. 61), яка зареєстрована в журналі вхідної кореспонденції ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» 10.07.2020 за № 365.

Позивач ОСОБА_1 13.07.2020 звернувся до ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» з заявою про видачу трудової книжки та копії наказу про звільнення, а також просив провести розрахунок при звільненні (том 1, а.с. 62), яка зареєстрована в журналі вхідної кореспонденції ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» 13.07.2020 за № 366.

Відповідачем долучено до матеріалів справи копію адресованого ОСОБА_1 повідомлення ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» від 04.06.2019 про необхідність з`явитися в офіс компанії за адресою: вул. Шота Руставелі, 27, оф. 17, м. Київ, для отримання трудової книжки (том 1, а.с. 114).

На підтвердження направлення указаного листа відповідач надає копію опису цінного листа, що направлявся рекомендованим повідомлення №247, а також фіскальний чек від 12.07.2020 та інформацію з сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження вручення указаного поштового відправлення (том 1, а. с. 115, 116). Надані докази свідчать про те, що повідомлення, датоване 04.06.2019, фактично було направлено відповідачем на адресу позивача більше ніж через рік, а саме 12.07.2020, тобто після подання позивачем 10.07.2020 заяви на звільнення.

Крім того, відповідно до наказу АО «Гапоненко Роман і партнери» (код 42270428) від 20.03.2019 № 2-К ОСОБА_1 прийнято на посаду молодшого юриста у вказане адвокатське об`єднання з 20.03.2019 (том 2, а.с. 19).

Також в матеріалах справи міститься договір про надання правової (правничої) допомоги від 22.03.2019 № 03-82 АО «Гапоненко Роман і партнери» в особі керуючого партнера Адвокатського об`єднання Гапоненка Р.І. згідно якого АО прийняло на себе зобов`язання в якості правової (правничої) допомоги здійснювати представницькі повноваження, захищати права та законні інтереси, надавати інші види правової (правничої) допомоги на користь ТОВ «Завод» майстер-профі Україна» (том 2, а.с. 120-123).

Листом Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2021 № 10-04/1168-21 надано копії звіту про витрачені кошти в ліквідаційній процедурі ТОВ «Завод майстер-профі Україна» станом на 26.03.2020, який подавався арбітражним керуючим Гапоненком Р.І. у справі № 904/7905/16. Додатки до звіту містять відомості про ОСОБА_1 (накази про відрядження, посадочні документи, посвідчення про відрядження) (том 2, а. с. 57-82). Зокрема, цим листом Господарського суду Дніпропетровської області надано накази арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. про відрядження позивача ОСОБА_1 до м. Дніпро Дніпропетровської області з метою представництва інтересів ТОВ «Завод майстер-профі Україна» у Господарському суді Дніпропетровської області з 18.03.2019 до 19.03.2019 - наказ від березня 2019 № 83/02-16, що за обставинами збігається зі змістом наказу ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» від 18.03.2019 № 166 (том 1, а. с. 22); з 13.02.2019 до 14.02.2019 - наказ від 06.02.2019 № 82/02-16, що відповідає наказу ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» від 06.02.2019 № 165 (том 1, а.с. 21); з 21.01.2019 до 22.01.2019 - наказ від січня 2019 № 81/02-16, що відповідає наказу ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» від 18.01.2019 № 163 (том 1, а.с. 20); 01.11.2018 - наказ від 31.10.2018 № 69/02-16; 15.07.2018 - наказ від 02.07.2018 № 63/02-16; 15.06.2018 - наказ від 04.06.2018 № 59/02-16 (том 2, а.с. 56-82).

Відповідно до змісту посвідчень про відрядження № 69 ОСОБА_1 вибув з м. Києва 31.10.2018, прибув до м. Києва 01.11.2018, тобто після тієї дати, яку відповідач вказує як дату звільнення позивача відповідно до записів у трудовій книжці (том 2, а.с. 72), № 63 (том 2, а.с. 77), № 59 (том 2, а.с. 81). Ці посвідчення видано ОСОБА_1 , який працював молодшим юристом в ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери».

Керівником відповідача ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» та керівником АО «Гапоненко Роман і партнери» була на той час і є на момент ухвалення рішення одна і та сама особа - представник відповідача Гапоненко Роман Іванович .

Допитана в судовому засіданні 23.07.2021 свідок ОСОБА_3 зазначила, що вона з вересня 2017 року по червень 2019 року працювала в ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» та яка підтвердила, що ОСОБА_1 також працював у ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» після жовтня 2018 року і до часу її звільнення.

З листопада 2017 до липня 2018 року свідок працювала на посаді секретаря, тому в її обов`язки входили підготовка проєктів документів, у тому числі кадрових наказів, а також ознайомлення працівників з цими кадровими наказами. Вона особисто ознайомлювала позивача з наказами та іншими документами. У липні 2018 року свідок була переведена на посаду помічника юриста та до червня 2019 працювала разом з позивачем. Також свідок вказала, що в приміщенні офісу ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» у вільному доступі зберігався архів з робочими папками, у яких містилися накази. Будь-який працівник міг вільно взяти таку папку та сфотографувати чи зробити копію необхідного йому кадрового наказу.

Свідок вказала, що накази були шаблонної форми. Свідку були для огляду надані наявні у справі у якості доказів накази по ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери». ОСОБА_3 після огляду повідомила, що наявні у справі накази відповідають шаблонам, які використовувалися відповідачем. Серед наданих на огляд наказів свідок впевнено показала на накази, проекти яких вона сама виготовляла, а також підтвердила, що саме її підпис міститься на деяких наданих наказах (зокрема том 1, а.с. 20, 21, 26, 27). Свідок підтвердила, що копії наказів відповідають оригіналам.

Також судом встановлено та підтверджується представником відповідача Гапоненко Р.І , що свідок ОСОБА_3 перебувала в трудових відносинах з відповідачем у вказаний свідком період. Однак Гапоненко Р.І. категорично заперечував проти допиту свідка ОСОБА_3 в межах цієї судової справи, оскільки остання під час приймання її на роботу до ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» підписувала письмове зобов`язання про нерозголошення адвокатської таємниці. Представник відповідача Гапоненко Р.І. намагався чинити психологічний тиск на свідка можливими негативними наслідками у разі надання нею відомостей під час допиту. Позивач під час судового засідання 23.07.2021 відмовився від допиту свідка ОСОБА_4 .

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ТОВ Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону, виходячи з наступного.

Згідно частини 1 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно з частиною другою статті 2 КЗпП України працівник реалізує своє право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі чи організації, або з фізичною особою.

Відповідно до частин 1 та 3 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до ст.23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Відповідно до статті 24 КЗпП України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично допущено до роботи.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантуються заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 02.10.2017 між ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» в особі президента компанії Гапоненка Р.І. та ОСОБА_1 укладено трудовий договір № 51, відповідно умов якого позивача призначено на посаду «помічника юриста».

Відповідно до п. 6.2 Договору його дія припиняється: 6.2.1) після закінчення строку його дії; 6.2.2) за угодою сторін; 6.2.3) з інших підстав, передбачених КЗпП України.

Пунктом 7.1 передбачено, що договір діє з 02.10.2017 до 02.10.2018. За місяць до закінчення строку дії договору він може бути продовжений шляхом підписання додаткової угоди, у випадку, якщо договір не продовжено, він автоматично є розірваним з моменту закінчення згідно з п. 7.1 даного договору.

Пунктом 6.5 договору визначено, що працівник повинен повідомити письмово роботодавця за два тижні до звільнення.

Відповідно до п. 7.4 договору в частині , неврегульованій цим договором, сторони керуються трудовим законодавством.

Матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження звернення позивача до ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» із заявою про звільнення, поданої за два тижні до закінчення строку дії договору.

Отже, наведене свідчить, що сторони продовжували перебували у трудових відносинах без продовження строку дії договору № 51 від 02.10.2017, шляхом ухвалення додаткової угоди, що підтверджується матеріалами справи, а саме: наказами про переведення на посади як «молодшого юриста» так і «юриста», наказами про відпустки, відрядження, а також наказами про покладання на ОСОБА_5 обов`язків Президента ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» ( копії доказів містяться в додатках до позовної заяви).

Крім того, факт перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем після 02.10.2018, підтверджується відомостями про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування Пенсійного фонду України ( форма ОК-7) з жовтня 2017 до грудня 2019, листуванням між сторонами через корпоративну пошту та виписками по рахунку позивача в ТОВ «ОТП Банк».

Зазначені обставини також підтвердила і свідок ОСОБА_6 , зокрема, що позивач ОСОБА_5 працював у ТОВ «МЮК «Гапоненко Роман і партнери» після жовтня 2018 року і до часу її звільнення.

Доводи скаржника, що позивач знав про припинення трудового договору та не оскаржував звільнення, є необгрунтованими, оскільки матеріали справи не містять наказу про звільнення від 02.10.2018, тому, як вірно зазначено судом першої інстанції, звільнення позивача 02.10.2018 не відбулося.

Щодо вимоги позивача про стягнення заборгованості із заробітної плати.

Згідно зі статтею 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату працю» та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 21 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про оплату праці» при укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про оплату праці» при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Указані приписи законодавства відповідачем належним чином не виконувалися.

Перевіривши надані позивачем розрахунки, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що загальний розмір заборгованості відповідача з виплати позивачу заробітної плати за період грудень 2019 - червень 2020 складає 19 334,00 грн, який підлягає до стягнення.

Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач має право на звільнення на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, а оскільки заява про звільнення була подана ОСОБА_1 10.07.2020, то саме цю дату слід вважати днем звільнення, у зв`язку із чим суд дійшов вірного висновку про задоволення вимоги позивача про зобов`язання відповідача внести до його трудової книжки відповідний запис про звільнення, враховуючи, що відповідач допускав систематичні порушення вимог законодавства про працю щодо позивача, як під час перебування сторін у трудових відносинах, так і під час процедури звільнення.

Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Суд дійшов вірного висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь вихідної допомоги у розмірі 36 000,00 грн, яка складається з розміру заробітної плати 12 000,00 грн, обрахованого за три місяці, підлягає до задоволення.

Положеннями ст. 75 КЗпП України передбачено, що щорічна основна відпустка надається працівникам не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відраховується з дня укладання трудового договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 115 КЗпП України заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Згідно зі ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника, йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Перевіривши наведені судом першої інстанції розрахунки суми компенсації за невикористані дні щорічної відпуски, колегія суддів вважає, що вони відповідають вимогам, викладеним в позовній заяві та наданим доказам, у зв`язку із чим суд дійшов вірного висновку, що сума компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки становить 7101,36 грн.

Є необґрунтованими доводи скаржника в апеляційній скарзі, що суддя першої інстанції підлягає відводу, виходячи із наступного.

Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язкового підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою.

Аналіз наведеного правила дає підстави для висновку, що судове рішення може бути скасовано лише у разі одночасного існування таких обставин: 1) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід; 2) суд апеляційної інстанції визнав підстави про відвід обґрунтованими; 3) апеляційну скаргу обґрунтовано безпідставним відхиленням відводу, заявленого судді.

Однією з підстав апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції відповідач зазначає, що суддею першої інстанції Літвіновою Г.М., було проігноровано та не дотримано приписи ЦПК України, так як будь-які клопотання учасників справи розглядаються та долучаються до матеріалів справи на початку судового засідання, а не у кінці судового засідання, більше того ніяким чином не після того, як було відкликано відповідне клопотання самим же позивачем. Окрім того, суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, заява про відвід судді Літвіновій Г.М. в суді першої інстанції відповідачем не подавалась, отже, вказане питання і не вирішувалось.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими, оскільки зазначені заявником обставини нічим не підтверджені, а презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не доведено протилежне.

Інші доводи апеляційної скарги ТОВ «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, що оскаржуване рішення ухвалене при невірному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та постановлення рішення при неправильному застосуванні норм матеріального права, є нічим неаргументованими.

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 258, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» - залишити без задоволення.

Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 29 листопада 2021року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» про визнання звільнення незаконним, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості із заробітної плати- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.І. Василенко

/повний текст постанови суду виготовлений 31 травня 2023 року/