Справа № 638/2210/23
Провадження № 2/638/2490/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретаря Межирицької В.Ю.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

20.03.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову зазначено, що сторони перебували у шлюбі, від якого народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб на теперішній час розірвано. З 15.04.2011 спільний син проживав з колишньою дружиною, весь час він приймає активну участь у вихованні сина, сплачує грошові кошти на утримання дитини. З 30.01.2023 неповнолітній син проживає з ним за адресою АДРЕСА_1 . На неодноразові заяви до відповідача відмовитись від аліментів, які з нього стягуються ОСОБА_2 відмовилась. Син повністю знаходиться на його утриманні. Інших неповнолітніх дітей відповідач не має, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь на утримання сина ОСОБА_4 аліменти у розмірі 33% з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня його проживання та до досягнення дитиною повноліття.

Позивач у судовому засіданні підтримав позов, просив задовольнити, зазначив, що дитина проживає з ним та знаходить на повному його утриманні. До січня 2023 року син був з матір`ю в Польщі, проте там не відвідував школу, потім мати дитини відправила його до України і він його забрав на вокзалі, з того часу дитина мешкає з ним.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначила, що дитина з моменту народження та до теперішнього часу знаходиться на її утриманні, вона повністю її забезпечує. Коли перебували у Польщі дитина відвідувала школу. Потім вирішили повернутись назад до України, проте вона (відповідач) придбала у Польщі автомобіль і не змогла швидко оформити всі необхідні документи, для ввезення автомобіля на території України, у зв`язку з чим син ОСОБА_5 та її старша дочка поїхала до м. Харкова, а вона на деякий час залишилась займатись оформленням документів. Єгор попросив погостювати певний час у батька. Також відповідач надала довідку, яка підтверджує, що дитина проживає з нею, а також чеки, на підтвердження того, що нею дитині купувались одяг та комп`ютерна техніка, окрім того відповідач надала картки «Побуту», які оформлені на неї та сина у Польщі, картку «школяра», що свідчить про перебування сина на території Польщі з нею та відвідуванням сином школи у Польщі.

Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи приходить до наступного:

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.06.2019 №638/157/19.

Від шлюбу у сторін народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 , яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції.

Як зазначено у позовній заяві, спільна дитина сторін мешкає з ОСОБА_1 з січня 2023 року, позивач сплачує аліменти на утримання дитини на користь відповідача, в свою чергу відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу не надає.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. ч. 2, 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

ст. 150 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Приписи ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» встановлюють, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до положень статті 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

ст. 160 Сімейного кодексу України встановлює, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується як позивачем так і відповідачем, малолітня дитина сторін ОСОБА_3 , до січня 2023 року проживав з матір`ю.

Батько дитини ОСОБА_1 (позивач у справі) за рішенням суду повинен був сплачувати аліменти на утримання сина, що підтверджується розрахунком заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_1 від 09.03.2021.

В судовому засіданні позивач підтвердив, що за рішенням суду з нього стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_6 .

З наданої відповідачем ОСОБА_2 довідки ЖК «Олексіївський-1» вбачається, що ОСОБА_4 проживає з матір`ю за адресою АДРЕСА_2 .

З наданої позивачем ОСОБА_1 довідки АТ «Трест Житлобуд-1» вбачається, що ОСОБА_3 з 30.01.2023 проживає за адресою АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні ані позивач, ані відповідач не заперечували того факту, що з січня 2023 малолітній син проживає з батьком.

Разом з тим, як вбачається з наданих відповідачем доказів, а саме копій документів, які свідчать, що вона була на території Польщі, де придбала автомобіль та займалась оформленням автомобіля, що і підтверджує те, що ОСОБА_2 не могла перебувати з січня 2023 року у м. Харкові, оскільки вимушена була займатись оформленням документів.

Окрім того, надані відповідачем докази, а саме картки «Побуду» на її ім`я та ім`я сина ОСОБА_6 , картка «школяра» на ім`я ОСОБА_7 , свідчать про те, що малолітній син сторін до січня 2023 проживав з матір`ю.

Окрім того, надані відповідачем ОСОБА_2 чеки з магазинів, свідчать про придбання нею одягу для дитини та комп`ютерної техніки.

В свою чергу позивачем не надано жодного доказу того, що він утримує дитину, здійснює купівлю будь-яких товарів для дитини.

Довідка державного виконавця свідчить про заборгованість ОСОБА_1 з аліментів, доказів на спростування цієї інформації позивачем не надано.

Отже, відповідачем доведено, що ОСОБА_3 тимчасово перебував у батька, оскільки вона не мала можливості прибути у місто Харків, а фактично дитина проживала та буде проживати з матір`ю.

Так, законом не передбачено право на стягнення аліментів тим із батьків, з яким не проживають діти. При цьому, позивачем не доведе, що основне місце проживання дітей з ним.

Таким чином, позивачем не доведено, що дитина постійно проживає з ним та перебуває на повному його утриманні, отже, позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, ст. ст. 180,181,182 Сімейного Кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити.

До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач- ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована АДРЕСА_2 .

СУДДЯ: І.В. СЕМІРЯД