Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

Справа №377/809/23

Провадження №2/377/349/23

30 листопада 2023 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання Федорчук Г.В., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру аліментів на дитину, -

У С Т А Н О В И В:

04 жовтня 2023 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на статті 180-184, 192 СК України, просить:

- змінити розмір та спосіб аліментів, призначених рішенням Славутицького міського суду Київської області від 21 березня 2016 року по справі № 377/174/16-ц, та призначити стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття;

- виконавчий лист, який був виданий на підставі рішення Славутицького міського суду Київської області від 21 березня 2016 року по справі № 377/174/16-ц,, відкликати.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивач перебувала у шлюбі з відповідачем, який згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 29 березня 2016 року, був розірваний. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є відповідач. Згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 21 березня 2016 року по справі № 377/174/16-ц на користь позивача з відповідача були стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до його повноліття у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень кожен місяць, починаючи з 9 березня 2016 року і до повноліття дитини. Визначений судом розмір аліментів на утримання дитини є недостатнім, адже він є значно меншим, ніж мінімальний розмір аліментів, визначений статтею 182 Сімейного Кодексу України, у зв`язку з чим позивач вважає, що у неї є всі законні підстави просити суд змінити спосіб стягнення аліментів та збільшити їх розмір.

Ухвалою судді від 16 жовтня 2023 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 07 листопада 2023 року.

Ухвалою суду від 07 листопада 2023 року судовий розгляд справи було відкладено на 30 листопада 2023 року на підставі частини четвертої статті 223 ЦПК України.

В призначене судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, до суду подала заяву, в якій просила проводити судове засідання без її присутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. В письмових поясненнях, поданих до суду, позивач зазначила, що у неї погіршився стан здоров`я, їй встановлено діагноз остеохондроз грудного відділу хребта, у зв`язку з чим вона несе додаткові витрати на лікування. Крім цього, у неї змінився сімейний стан, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 у неї народився син ОСОБА_4 . Внаслідок того, що її матеріальний стан погіршився, чоловік позивача ОСОБА_1 оплачував за харчування ОСОБА_3 , який навчається в Славутицькій гімназії «КрОКус» СМР за період з 28.08.2021 по 30.10.2023 в сумі 4 220 гривень. Крім цього, відповідач у вересні 2023 року погасив наявну у нього заборгованість зі сплати аліментів одним платежем у розмірі 11 000 гривень, що свідчить про покращення його матеріального становища.

Відповідач ОСОБА_2 повторно в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином( а.с. 44, 46). Відзив на позовну заяву відповідач не надіслав, причини неявки суд не повідомив.

За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 30 листопада 2023 року суд ухвалив заочне рішення у справі.

Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, зареєстрованому 15 листопада 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 175, який був розірваний на підставі рішення Славутицького міського суду Київської області від 29 березня 2016 року (а. с. 7).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , яке видане 11 березня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до матеріалів справи, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Славутич, Київської області, Україна, про що 11 березня 2015 року складено відповідний актовий запис № 44, батьком якого є ОСОБА_2 , мати ОСОБА_5 (а. с. 8).

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 21 березня 2016 року у справі № 377/174/16-ц, що набрало законної сили 01 квітня 2016 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 500 гривень щомісяця, починаючи з 9 березня 2016 року, до повноліття дитини (а. с. 37-38).

Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі 500 гривень щомісяця, суд врахував матеріальне становище ОСОБА_2 , відсутність у нього постійного місця роботи та наявність у нього мінливих періодичних заробітків.

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789Х11 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як зазначено у частині першій статті 18 вказаної Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частини першої та другої статті 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною другою статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Таким чином, обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України.

Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Цей припис підтверджує довід про підвищений захист прав дитини.

У статті 179 СК України послідовно зазначається, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною третьою статті 182 СК України передбачено, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

За правилом частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з частиною першою статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143 цс13.

Згідно із свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 06 березня 2019 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_5 , позивач у справі, та ОСОБА_1 06 березня 2019 року зареєстрували шлюб у Славутицькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що 06 березня 2019 року складено відповідний актовий запис № 10. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_6 , дружині ОСОБА_6 (а. с. 12).

ОСОБА_1 , позивач у справі, разом із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено Витягом з реєстру територіальної громади № 2022/000249747 від 05.08.2022, довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданою 22 травня 2019 року Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради (а. с. 14 - 15).

З інформації № 15-08/1689, виданої 09 жовтня 2023 року Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, яка надійшла на адресу суду 16 жовтня 2023 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідач у справі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 19).

Під час шлюбу ОСОБА_1 , позивача у справі, та ОСОБА_1 у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджено свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи (а. с. 39).

Зазначені обставини свідчать про зміну сімейного стану позивача.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 , копія якої долучена до матеріалів справи, позивач у справі ОСОБА_1 не працює, останній запис в трудовій книжці датований 19 грудня 2022 року (а. с. 13).

Як вбачається з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 , у позивача у справі, від 08.11.2023 ОСОБА_1 встановлені наступні діагнози: остеохондроз грудного відділу хребта; дегенеративні зміни грудного відділу хребта; гемангіома тіла Th 12; виражена торакалгія; м`язово-спастичний синдром із порушенням постави (а. с. 40).

Таким чином, у позивача ОСОБА_1 погіршився стан здоров`я.

Як вбачається з розрахунків заборгованості зі сплати аліментів від 18.09.2023 № 16349, від 22.11.2023 № 22721, виданих в.о. начальника Славутицького відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Приліпком В., згідно матеріалів виконавчого провадження № 50846880 по виконанню виконавчого листа № 377/174/16-ц від 06.04.2016, виданого Славутицьким міським судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 01.09.2023 розмір заборгованості зі сплати аліментів становив 11 500,00 гривень. Відповідач ОСОБА_2 у вересні 2023 року здійснив погашення заборгованості зі сплати аліментів на суму 11 000,00 гривень(а. с. 41-42).

Зазначені обставини свідчать про те, що відповідач має дохід та можливість сплачувати аліменти на утримання дитини.

Доказів про зміну сімейного стану, матеріального стану та стану здоров`я відповідач суду не надав.

З довідки №01-19/643, виданої 08 листопада 2023 року Управлінням освіти і науки Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, вбачається, що ОСОБА_7 оплачував за харчування ОСОБА_3 , який навчається в Славутицькій гімназії «КрОКус» Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області (3 клас) за період з 28.08.2021 по 30.10.2023 в сумі 4 220,00 гривень (а. с. 43).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2023 року становить 2833 гривні.

Таким чином, розмір аліментів, який стягується з відповідача на користь позивача на утримання сина, у розмірі 500 гривень щомісяця, є меншим мінімального гарантованого розміру аліментів, встановленого частиною 2 статті 182 СК України.

Отримувати гарантований мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Виходячи з викладеного, суд вважає встановленим зміну сімейного стану та погіршення стану здоров`я позивача, які є підставами, передбаченими частиною першою статті 192 СК України, для пропорційного збільшення за її позовом розміру аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та для зміни способу їх стягнення, з твердої грошової суми в розмірі 500 гривень щомісяця на 1/4 частку всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Вказаний розмір аліментів з врахуванням рівного обов`язку обох батьків на утримання та виховання дитини буде відповідати інтересам і потребам останнього, визнається судом достатнім та таким, що відповідатиме принципу розумності, виваженості і забезпечуватиме гармонійний розвиток дітей.

Доказів неможливості сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, відповідачем суду не надано.

При цьому, визначаючи з якого дня необхідно стягувати вказаний розмір аліментів з відповідача, суд виходить із положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», яким передбачено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

За таких обставин, стягненню з відповідача підлягають аліменти в новому розмірі, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

За правилами статті 141 ЦПК України, статей 1-4 Закону України «Про судовий збір» стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір, від сплати якого звільнена позивач на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 263-265, 280-282 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Славутицького міського суду Київської області від 21 березня 2016 року у справі № 377/174/16-ц (провадження № 2/377/123/16), та збільшити розмір аліментів, який стягується з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми у розмірі 500 гривень щомісяця на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист № 377/174/16-ц відкликати.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 1 073 гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Повне заочне рішення суду складено 30 листопада 2023 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька