РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 621/3478/23

Провадження 2/621/945/23

04 грудня 2023 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді В. Філіп`євої,

за участю секретаря судового засідання А. Бабич,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Укркредит фінанс", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Єрмак Світлана Тимофіївна,

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат А.Іванченко звернулася до Зміївського районного суду Харківської області з позовною заявою до ТОВ "Фінансова компанія "Укркредит фінанс", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Єрмак Світлана Тимофіївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову зазначила, що 17.01.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу В. Бригіда вчинено виконавчий напис про стягнення з боржника - позивача ОСОБА_2 на користь стягувача відповідача ТОВ "Укркредит фінанс"- заборгованості за кредитним договором № 0676-8340 від 17.04.2021 року у загальному розмірі 24 650,00 гривень, який зареєстровано в реєстрі за № 6623. Позивач вважає вказаний виконавчий напис вчиненим з істотним порушенням вимог чинного законодавства, оскільки він не є належним виконавчим документом, на підставі якого здійснюється стягнення заборгованості в позасудовому порядку. Крім того, відповідачем нотаріусу не надавалися будь-які належні та допустимі докази, які підтверджують безспірність вимог стягувача, факт надання кредиту у певному розмірі, внаслідок чого нотаріус не мав можливості перевірити розмір нарахованих сум боргу, що безумовно свідчить про їх спірність та безпідставність. Згідно пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості за кредитними договорами провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є нотаріально посвідчені кредитні договори (розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами"). Однак стягувачем - відповідачем ТОВ "Укркредитфінанс" такий договір нотаріусу не надавався, оскільки позивач ніколи не укладала нотаріально посвідчених кредитних договорів, що свідчить про недотримання умов вчинення виконавчого напису, в зв`язку з чим останній має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 28.09.2023 відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області С.Єрмак належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження щодо стягнення з позивача заборгованості у сумі 24 650,00 гривень; у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу В. Бригіда належним чином завірену копію матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 6623 від 17.01.2022 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором.

Витребувані матеріали на виконання зазначеної ухвали до суду не надійшли, в зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів із застосуванням наслідків, визначених ч.10 статті 84 ЦПК України.

14.11.2023 року від представника позивача А.Іванченко на адресу суду надійшла заява про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень, до якої додано Додаткову угоду до Договору та Акт приймання-передачі юридичних послуг від 07.11.2023 року.

Відповідач відзиву на позовну заяву чи інших заяв по суті на спростування позовних вимог до суду не подавав. 21 листопада 2023 року надіслав клопотання про зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій просив зменшити вказану суму до 2500,00 гривень. Одночасно з цим, посилаючись на ненадання позивачем детального опису робіт (наданих послуг) просив відмовити у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу в повному обсязі.

За змістом частин 3, 5, 8 статті 279 ЦПК України, в зв`язку з відсутністю клопотань учасників справи про інше, суд розглядає справу без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, досліджує докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Частинами 1, 3 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст.ст. 76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Дослідивши доводи учасників та докази, додані до матеріалів справи, суд встановив наступне:

Згідно довідки Зміївської міської ради Зміївського району Харківської області № 07-16/258 від 14.03.2019 позивач ОСОБА_2 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 9).

17 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу В. Бригіда на підставі статей 87-91 Закону України "Про нотаріат" та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 та керуючись ч. 1 ст. 640 ЦК України та ч. 6 ст. 11 ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VІІІ від 03.09.2015, вчинено виконавчий напис, реєстровий номер 6623, яким звернуто стягнення з позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Укркредит фінанс" заборгованість за кредитним договором в розмірі 24650,00 гривень.

У виконавчому написі зазначено, що стягнення проводиться за період з 25.06.2021 по 15.12..2021, а сума заборгованості складається з:

- прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 14500,00 грн;

- прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 10150,00 грн;

- за вчинення виконавчого напису нотаріусом 630,00 грн(а.с.10).

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий напис вчинено на підставі Кредитного договору № 0676-8340 від 17.04.2021 року, укладеного між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 , за яким кредитодавець (відповідач у справі) надав позичальнику (позивачеві) кредит в сумі 14500,00 грн на споживчі потреби строком на 70 календарних днів (10 тижнів) з кінцевим терміном повернення 25.06.2021 року (а.с.11-14)

Доказів на підтвердження безспірності розміру заборгованості (розрахунку заборгованості) позивача за кредитним договором ні відповідачем, ні третіми особами на вимогу суду не надано.

Дослідивши повно і всебічно надані учасниками справи докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає:

Відповідно до статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням цивільного судочинства, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтями 4, 5 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав і інтересів встановлені статтею 16 Цивільного кодексу України.

Згідно статті 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень статті 87-88 Закону України "Про нотаріат" (в редакції, що діяла на момент вчинення виконавчого напису тобто 17.01.2022), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 затверджено "Перелік документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", відповідно до пункту першого якого, стягнення провадиться на підставі нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, право звернення стягнення на заставлене майно, а також на підставі Іпотечних договорів, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання.

Пункт 2 вказаної Постанови "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" втратив чинність на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові по справі № 910/10374/17 від 21.09.2021 (п. 87) зазначила, що судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, втратила чинність 22.02.2017 з набранням законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду по справі № 826/20084/14.

Всупереч вище зазначеним нормам законодавства, ІІІ особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу В. Бригіда:

- без оригіналу нотаріально посвідченого Договору;

- без належним чином оформленого розрахунку, що підтверджує безспірну заборгованість позивача за кредитним договором,

протиправно вчинив виконавчий напис про стягнення заборгованості з позивача в загальній сумі 24650,00 гривень, посилаючись на норму пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 "Про затвердження Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", яка втратила чинність з 22.02.2017, в зв`язку з чим наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, через недотримання умов вчинення виконавчого напису.

Як зазначено в пункті 95 вище наведеної постанови Великлї Палати Верховного Суду по справі № 910/10374/17 від 21.09.2021, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовної вимоги І Гунько про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат, суд зазначає наступне:

Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Позивачем при поданні позовної заяви посилалась на норми Закону України «Про захист прав споживачів», за яким вона звільнена від сплати судового збору, а тому сума судового збору в розмірі 1073,60 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Згідно з частинами першою - четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Згідно частини 1 та пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.

Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Представником позивача адвокатом А.Іванченко заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 15000,00 гривень, до якої надано копію Акту приймання-передачі юридичних послуг (правової допомоги), за яким позивачеві було надано послуги з вивчення судової практики та узгоджено правову позицію 2 години, та складено позовну заяву, об`ємом 6 сторінок.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру.

Суд приймає до уваги, що розглядувана справа може бути віднесена до справ незначної складності, законодавство і судова практика у цій категорії справ є сталою, не викликає значного суспільного інтересу під час її розгляду. Крім того, справа розглянута судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а отже супровід справи у суді І інстанції адвокатом не здійснювався.

За таких обставин суд вбачає наявність підстав для зменшення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, та необхідність стягнення з відповідача вказаних витрат в розмірі 5000,00 (п`ять тисяч) гривень, що відповідатиме вимогам розумності та співмірності.

На підставі викладеного, керуючись статями 12, 13, 76-82, 89, 274-279, 137, 141-142, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Виконавчий напис від 17 січня 2022 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем, зареєстрований в реєстрі за №6623, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" заборгованості в розмірі 24650,00 гривень, визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", , на користь держави суму судового збору у розмірі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три грн. 60 коп) гривень.

Стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", , на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , суму понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 (п`ять тисяч) гривень.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Укркредит фінанс", , юридична адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, оф. 407.

ІІІ особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, адреса: 02068, місто Київ, проспект Григоренка, 15, оф. 3.

ІІІ особа: Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Єрмак Світлана Тимофіївна, адреса місцезнаходження: 61002, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 45, оф. 1.

Повний текст рішення складено 04.12.2023.

Суддя В.Філіп`єва