Ухвала

29 травня 2023 року

місто Київ

справа № 273/2138/21

провадження № 61-7753ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 15 вересня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, третя особа, яка не заявляє самостійних вимоги щодо предмета спору, - Баранівська міська рада Житомирської області, про зобов`язання знести самовільно побудований паркан,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 році ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із зазначеним позовом, просили зобов`язати ОСОБА_1 знести самовільно побудовані ним з металопрофілю паркани на в`їзді в подвір`я та в подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , оскільки відповідач самовільно, без погодження із співвласниками житлового будинку побудував на прибудинковій території господарські будівлі та встановив на в`їзді до подвір`я будинку і в самому подвір`ї виготовлені з металопрофілю паркани, чим перешкоджає вільному доступу до їхнього житла, у зв`язку з чим вони вимушені добиратися до своїх квартир через городи.

На переконання позивачів самовільне встановлення відповідачем парканів також повністю унеможливлює під`їзд до будинку транспортних засобів, зокрема автомобілів швидкої медичної допомоги та пожежних автомобілів. Водночас добровільно усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою відповідач не бажає.

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 15 вересня 2022 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року, позов задоволено.

Зобов`язано відповідача ОСОБА_1 протягом 20 днів з дня набрання рішення суду законної сили знести самовільно побудовані ним з металопрофілю паркани на в`їзді в подвір`я та в подвір`ї будинку АДРЕСА_1 . Здійснено розподіл судових витрат.

Встановивши, що земельна ділянка на якій розташований житловий будинок АДРЕСА_1 , на підставі рішення виконавчого комітету Баранівської селищної ради народних депутатів від 26 жовтня 1987 року № 186 була виділена для будівництва житлового будинку для спеціалістів райспоживспілки, позивачі є власниками квартир у цьому будинку, проте згідно копії акта обстеження земельної ділянки від 28 липня 2021 року комісією спеціалістів Баранівської міської ради встановлено, що житель будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1 без згоди співвласників будинку встановив самовільно паркан як на заїзд з АДРЕСА_1 так і зі сторони частини домоволодіння ОСОБА_2 , який закривається на замок, що утруднює прохід та проїзд іншим мешканцям багатоквартирного житлового будинку на прибудинкову територію зазначеного будинку, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

У травні 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій заявник просить рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 15 вересня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства);

4) справи про розірвання шлюбу;

5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є вимоги немайнового характеру - про зобов`язання знести самовільно побудований паркан.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до винятків з цієї категорії спорів, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Урахувавши предмет позову, судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

У касаційній скарзі немає посилання на зазначені випадки.

Підстав для висновку про те, що справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, і що справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, немає.

Верховний Суд зауважує, що обґрунтування касаційної скарги підставами, передбаченими частиною другою статті 389 ЦПК України, не звільняє заявника від обов`язку, у відповідності до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, обґрунтувати підстави перегляду в касаційному порядку судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення ЄСПЛ у справі «Golder v. the United Kingdom» (Голдер проти Сполученого Королівства) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення ЄСПЛ у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення ЄСПЛ у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 15 вересня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимоги щодо предмета спору, - Баранівська міська рада Житомирської області, про зобов`язання знести самовільно побудований паркан відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Яремко

А. С. Олійник

О. В. Ступак