ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1537/23 Номер провадження 22-ц/814/4348/23Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т.В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

за участю секретаря: Владімірова Р.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 липня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, завданої неправомірною бездіяльністю органів досудового розслідування,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що в січні 2014 року він звернувся до Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій просив притягнути до кримінальної відповідальності осіб, які незаконно, шляхом обману, набули права на його майно (спадщину) квартиру АДРЕСА_1 , вартістю 288070 грн.

За його заявою було розпочато кримінальне провадження, яке було внесено 10.01.2014 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000098 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, яке в подальшому, 17.06.2015 було передано до Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, з перекваліфікацією злочину на ч.4 ст.190 КК України.

В даному кримінальному провадженні декілька раз виносились постанови про закриття кримінального провадження, які в подальшому скасовувались.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 06.06.2022 в даному кримінальному провадженні встановлено граничний строк для проведення процесуальних дій, необхідних для закінчення досудового розслідування до 06.12.2022.

Разом з тим, до даного часу в кримінальному провадженні не тільки не прийнято ніяких процесуальних рішень щодо закінчення досудового розслідування, в ньому не проведено жодних слідчих дій.

Надмірна тривалість проведення досудового розслідування призвела до моральних страждань, почуття зневіри та відчаю внаслідок такої тривалої невизначеністю спірних правовідносин, необхідністю відвідування органів досудового розслідування та суду при оскарженні незаконних постанов, неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність, підривом репутації внаслідок тривалого ігнорування в ході розслідування його доводів, неможливістю в передбачений законом спосіб захистити свої права на спадкове майно, в зв`язку з чим він змушений звернутися до суду.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11 липня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 200000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Частково задовольняючи позов, місцевий суд встановив тривалу протиправну бездіяльність органів досудового розслідування, що призвело до виникнення у позивача, який не змозі захистити свої права в межах кримінального провадження, моральних страждань, визначивши розмір моральної школи в 200000 грн.

Не погодившись з даним судовим рішенням, Державна казначейська служба України оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення районного суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Зокрема вказує, що стягнутий судом розмір на відшкодування моральної шкоди не відповідає засадам розумності та справедливості та є більшим ніж для розумного задоволення потреб потерпілої особи. При цьому самим позивачем не надано жодного доказу на підтвердження заявленого ним розміру морального відшкодування.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 09.01.2014 позивач ОСОБА_1 звернувся до слідчого СВ Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області Шевченко О.С. з усною заявою, яка була зафіксована в Протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення за №363, в якій просив притягнути до відповідальності ОСОБА_2 , який шахрайським шляхом разом з ОСОБА_3 заволоділи квартирою АДРЕСА_1 .

10.01.2014 відомості про вчинене кримінальне правопорушення за ч.1 ст.190 КК України були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000098.

Постановою прокуратури Полтавської області про передачу кримінального провадження іншому органу досудового розслідування від 17.06.2015 року доручено проведення подальшого досудового розслідування у кримінальному провадженні №00000098, розпочатому 10.01.2014 року СВ Київського РВ Полтавського міського управління УМВС України в області.

З моменту відкриття кримінального провадження досудове розслідування не проведено, винні особи до кримінальної відповідальності не притягнуті, остаточне процесуальне рішення по справі не прийнято, в зв`язку з чим ОСОБА_1 протягом 2014-2022 років вимушений був неодноразово звертатися зі скаргами та зверненнями до Полтавської окружної прокуратури, прокуратури Полтавської області, Полтавської місцевої прокуратури та ГУ НП в Полтавській області та судів загальної юрисдикції.

Тривала бездіяльність органів поліції спричинила моральну шкоду позивачу, в зв`язку з чим він звернувся до суду з вимогою про стягнення 450000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди.

Встановивши бездіяльність органів досудового розслідування протягом тривалого часу, суд першої інстанції дійшов висновку щодо завдання ОСОБА_1 як потерпілому моральної шкоди, розмір якої визначив в 200000 грн.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з вказаними висновками суду.

Статтею 8 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Частинами 1,2 статті 21 КПК України визначено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Частинами 1,2 статті 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Статтею 219 КПК України визначені строки досудового розслідування.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що з моменту відкриття кримінального провадження в січні 2014 року і станом на час звернення до суду в березня 2023 року з позовом, ОСОБА_1 неодноразово звертався як до органів прокуратури, так і Національної поліції зі зверненнями щодо тривалого досудового розслідування.

Також ухвалами Київського районного суду м. Полтави від 27.05.2015, 05.05.2016, 12.07.2018, 25.03.2020 було задоволено скарги адвоката Гончаренка О.В. який діє в інтересах ОСОБА_1 про скасування постанови про закриття кримінального провадження і кожного разу матеріали кримінального провадження направлялися для подальшого проведення досудового розслідування.

Також заходи процесуального реагування на тривале досудове розслідування встановлені в ухвалі слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 06.06.2022 за клопотанням ОСОБА_1 про встановлення процесуального строку в кримінальному провадженні, де судом в кримінальному провадженні №00000098 від 10.01.2014 року встановлено граничний строк для проведення процесуальних дій, необхідних для закінчення досудового розслідування до 06.12.2022 року.

Визначений судом строк для проведення всіх необхідних слідчих дій і закінчення досудового розслідування - органами досудового розслідування не був дотриманий, в зв`язку з чим ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 19.05.2023 року визнано протиправною бездіяльність слідчого ВП №1 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області Дорошенка Д.А. в кримінальному провадженні №00000098 від 10.01.2014 року, яка полягає в незабезпеченні розумних строків досудового розслідування та невиконанні ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 06.06.2022 року.

Також вказаною ухвалою слідчого судді встановлено, що станом на час розгляду скарги, досудове слідство в кримінальному провадженні №00000098, яке триває протягом 9 років, не закінчено, що свідчить про порушення прав ОСОБА_1 на проведення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування у розумні строки.

Погоджуючись зі встановленою місцевим судом тривалою бездіяльністю органів поліції, що в повній мірі доводиться матеріалами справи та фактично не заперечується відповідачами, колегія суддів не може погодитися з визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 в сумі 200000 грн.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовуються державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Частиною 6 статті 1176 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Звертаючись з до суду з вимогою про стягнення 450000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 посилався на спричинені йому моральні страждання внаслідок тривалого досудового розслідування кримінального провадження, зазначаючи при цьому, що в нього в нього існує почуття зневіри та відчаю внаслідок такої тривалої невизначеністю спірних правовідносин, постійно існує потреба у відвідуванні органів досудового розслідування та суду при оскарженні незаконних постанов, неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність, підривом репутації внаслідок тривалого ігнорування в ході розслідування його доводів, неможливістю в передбачений законом спосіб захистити свої права на спадкове майно.

Взявши до уваги зазначені в позовній заяві складові моральних страждань та погодившись з їх існуванням, суд стягнув на користь позивача 200000 грн. у їх відшкодування.

Разом з цим, визначений судом розмір не відповідає принципам справедливості, достатності та співмірності, які підлягають обов`язковому застосуванню при вирішенні справ подібної категорії з метою уникнення підстав, що можуть призвести до невиправданого збагачення.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок про те, що моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її безпідставного збагачення.

В даному випадку, в матеріалах справи дійсно відсутні докази, які б беззаперечно свідчили про наявність спричиненої позивачу моральної шкоду в заявленому ним розмірі 450000 грн.

Погоджуючись з тим, що тривала протиправна бездіяльність органів досудового розслідування в кримінальному провадженні, яке понад 9 років не має свого процесуального вирішення, порушує право позивача як потерпілого на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки, колегія суддів вважає завищеним та недоведеним належними доказами розмір відшкодування моральної шкоди в 200000 грн.

Приймаючи до уваги принципи розумності, справедливості та співмірності, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру відшкодування моральної шкоди з 200000 грн. до 20000 грн., який в даному випадку буде достатнім для розумного задоволення потреб позивача як потерпілої особи і не сприятиме безпідставному збагаченню.

За вказаних обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні в частині зменшення розміру моральної шкоди. Також з резолютивної частини судового рішення підлягає виключенню зайва вказівка про стягнення відшкодування через Державну казначейську службу.

Керуючись ст. 367, ч.1 п. 2 ст. 374, п. п. 2, 3 ст. 376, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 липня 2023 року змінити, зменшивши стягнуту з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди суму з 200000 грн. до 20000 грн.

Виключити з резолютивної частини судового рішення вказівку про стягнення моральної шкоди через Державну казначейську службу України.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 30 листопада 2023 року.

Судді: О. І. Обідіна С.Б. Бутенко О.В. Прядкіна