Справа № 946/7751/23
Провадження № 2/946/3306/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2023 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Пащенко Т.П.

при секретарі Топтигіної О.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 12.05.2023 року об 11 годині 26 хвилин водій ОСОБА_2 , керуючи мопедом марки «SUZUKI» державний номер НОМЕР_1 , по вул. Кишинівській, 52 в м. Ізмаїлі Одеської області, при виїзді на нерегульоване перехрестя, не надав перевагу у русі транспортному засобу марки «HYUNDAY», державний номер НОМЕР_2 , який рухався з правого боку по вул. Торговій, 5 «а», внаслідок чого скоїв з ним зіткнення. В результаті ДТП автомобіль «HYUNDAY», державний номер НОМЕР_2 , який належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , отримав механічні пошкодження. Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області по справі №946/3344/23 від 07.08.2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Згідно висновку спеціаліста ФОП ОСОБА_3 - звіт №979/0623 від 08.06.2023 року про незалежну оцінку вартості матеріальних збитків, заподіяних власнику транспортного засобу легкового автомобіля марки «HYUNDAY SONATA», реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2015 року випуску: вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу позивача, станом на дату ДТП 12.05.2023 року складає 35020 грн. Висновок складений на підставі договору про проведення незалежної оцінки T3 від 05.06.2023 року між ФОП оцінювачем ОСОБА_4 та позивачем. Згідно акту прийому-передачі робіт по незалежній оцінці матеріального збитку позивачем сплачено 3500 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 05.06.2023 року. Позивач вказує, що протиправними діями відповідача також завдано йому моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 4000 грн. у зв`язку з наступним: з моменту скоєння ДТП 12.05.2023 відповідачем не відшкодовано матеріальну шкоду завдану автомобілю позивача та позивачем не здійснено ремонтно-відновлювальні роботи, у зв`язку з чим він та його родина не в змозі користуватися автомобілем для транспортування сина ОСОБА_5 до навчального закладу - школи, а сина ОСОБА_6 - до дитячого садку щоденно. Крім того, позивач не має можливості користуватися своєю власністю з вини відповідача. Окрім цього, як вказує ОСОБА_1 , він отримав нервове потрясіння після скоєння ДТП, що негативно вплинуло на його стан здоров`я. Транспортний засіб відповідача не мав полісу про обов`язкове страхування транспортних засобів, у зв`язку із чим позивач не мав змоги звернутися за відшкодуванням шкоди до страхової компанії. Враховуючи викладене, позивач просить судстягнути з ОСОБА_2 на свою користь шкоду у розмірі 48793,60 грн., з яких матеріальна шкода у розмірі 44793,00 та моральна шкода у розмірі 4 000,00 грн.

В судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник позивача адвокат Янковська О.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Однак, вказав, що не має фінансової можливості сплатити суму шкоди, завданої позивачу, оскільки перебуває у скрутному матеріальному становищі, коштів для відшкодування шкоди він не має.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст.129 Конституції України, ст.ст.12,13,77,78,79,80,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, статей 11, 15, 16, 22, 23 ЦК України потерпіла особа, якій завдано збитків або завдано моральної шкоди внаслідок порушення її прав, має право на звернення до суду за захистом своїх прав.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина 2 цієї статті визначає, що під збитками розуміється, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Як вбачається зі ст.317 ЦК України за змістом права власності власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною другою статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що 12.05.2023 року об 11 годині 26 хвилин водій ОСОБА_2 , керуючи мопедом марки «SUZUKI» державний номер НОМЕР_1 , по вул. Кишинівській, 52 в м. Ізмаїлі Одеської області, при виїзді на нерегульоване перехрестя, не надав перевагу у русі транспортному засобу марки «HYUNDAY», державний номер НОМЕР_2 , який рухався з правого боку по вул. Торговій, 5 «а», внаслідок чого скоїв з ним зіткнення. В результаті ДТП автомобіль «HYUNDAY», державний номер НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.

Дані обставини встановлені постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.08.2023 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП. Відомості про те, що дана постанова суду оскаржувалась сторонами суду надано не було. Постанова набрала законної чинності 18.08.2023 року (а.с.6).

Згідно з ч.ч.4,6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ті обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці її дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «HYUNDAY», державний номер НОМЕР_2 (а.с.7).

Отже, судом встановлено, що із вини ОСОБА_2 сталася ДТП, в результаті якої транспортний засіб «HYUNDAY», державний номер НОМЕР_2 ,який належить ОСОБА_1 , отримав механічні пошкодження.

Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ОСОБА_2 на час вчинення ДТП відсутній.

Згідно висновку спеціаліста ФОП ОСОБА_3 - звіт №979/0623 від 08.06.2023 року про незалежну оцінку вартості матеріальних збитків, заподіяних власнику транспортного засобу легкового автомобіля марки «HYUNDAY SONATA», реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2015 року випуску, вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу «HYUNDAY SONATA», реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2015 року випуску, станом на дату ДТП 12.05.2023 року складає 35020 грн (а.с.11-19).

Висновок складений на підставі договору про проведення незалежної оцінки T3 від 05.06.2023 року між ФОП оцінювачем ОСОБА_4 та позивачем (а.с.35).

Згідно акту прийому-передачі робіт по незалежній оцінці матеріального збитку позивачем сплачено 3500 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 05.06.2023 року (а.с.34).

Як вбачається з товарного чеку від 20.09.2023 року позивачем сплачено за копії ч/б у кількості 60 шт. у сумі 180 грн. (а.с.37).

Таким чином, позивачем доведено завдання йому матеріальної шкоди у розмірі 38 700 грн. (35020 грн. + 3500 грн. + 180 грн.).

Враховуючи вищезазначене, а також те, що відповідач вимоги в частині стягнення з нього матеріальної шкоди визнав, суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню та з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума матеріальної шкоди у розмірі 38 700 грн., яка підтверджена документально.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Що стосується вимог позивача ОСОБА_1 щодо стягнення на його користь моральної шкоди з відповідача ОСОБА_2 в розмірі 4 000 грн., суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди в наслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 (зі змінами до пункту 9 внесеними постановою від 25.05.2001 р. №5), роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.2 ст.78 того ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи факт заподіяння позивачу моральної шкоди у зв`язку з пошкодженням його майна, протиправність дій відповідача ОСОБА_2 , причинний зв`язок між такими діями та їх наслідками, вину відповідача в завданні моральної шкоди, визнання відповідачем позовних вимог в цій частині, суд приходить до висновку, щодо необхідності стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості у відшкодування моральної шкоди грошової компенсації в сумі 4 000 грн., отже вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення на користь позивача ОСОБА_1 з відповідача ОСОБА_2 суми матеріальної шкоди у розмірі 38 700 грн. та суми моральної шкоди у розмірі 4 000,00 грн.

Вирішуючи вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу, пов`язаних з розглядом справи, суд виходить з положень ст.133 ЦПК України, відповідно до яких, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог тощо.

Відповідно до частини 3 статті 137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Янковська О.П. надала професійну правничу допомогу позивачу, що підтверджується ордером серії ВН №1285011 від 19.09.2023 року (а.с.39).

Позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Оскільки витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн. підтверджені належними та допустимими доказами, враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі у підготовчому судовому засіданні, суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн., що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог, співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом обсягу робіт (наданих послуг).

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.12,81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно роз`яснень п. 3 ч. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

За таких обставин, враховуючи, що відповідачем позовні вимоги визнані у повному обсязі, визнання позову не суперечить закону, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягає задоволенню, та підлягає стягненню сума матеріальної шкоди у розмірі 38 700 грн. та сума моральної шкоди у розмірі 4 000,00 грн.

Також, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2500,00 грн.

За правилами ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. ст.142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги задоволенні у повному обсязі, відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення 50 відсотків від суми судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви, що становить 536,80 грн., та підлягають поверненню позивачу з бюджету 50 відсотків від суми судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви, що становить 536,80 грн., що відповідає вимогам ч.1 ст. 142 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12,13,76-81,83, 95,141, 200, 206, 258, 259, 263 - 265, 268, 272 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 625, 979, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , адреса реєстрації: адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_5 », на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_6 », у рахунок відшкодування матеріальної шкоди у сумі 38700,00 (тридцять вісім тисяч сімсот гривень нуль копійок) гривень та у рахунок відшкодування моральної шкоди у сумі 4 000,00 (чотири тисячі гривень нуль копійок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_5 », на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_6 », витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2500,00 (дві тисячі п`ятсот гривень нуль копійок) гривень та 50 (п`ятдесят) відсотківвід суми судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви, що становить в сумі 536,80 (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) гривень.

Зобов`язати Управління державної казначейської служби України в Ізмаїльському районі Одеської області, код за , адреса: 68600, Одеська область м. Ізмаїл, проспект Суворова, 28, повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_6 », з державного бюджету України 50 (п`ятдесят) відсотківвід суми судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви, що становить 536,80 (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Т.П.Пащенко