Постанова

Іменем України

31 травня 2023 року

місто Київ

справа № 523/11814/17

провадження № 61-12983св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідачка - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року, прийняту колегією суддів у складі Дришлюка А. І., Драгомерецького М. М., Громіка Р. Д.,

ВСТАНОВИВ:

І. ФАБУЛА СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 у серпні 2017 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила:

- визнати за нею право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати за нею усі права забудовника житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з правом здачі його в експлуатацію у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Заочним рішенням від 04 жовтня 2017 року Суворовський районний суд м. Одеси задовольнив позов ОСОБА_1 .

Суд визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки будівельних матеріалів, обладнання тощо, використаних у процесі будівництва житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнав за ОСОБА_1 усі права забудовника житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , з правом здачі його в експлуатацію у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 14 липня 2022 року Суворовський районний суд м. Одеси залишив без задоволення заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2017 року.

Постановою від 01 вересня 2022 року Одеський апеляційний суд частково задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_2 , скасував заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2017 року, ухвалив нове рішення, яким позов ОСОБА_1 залишив без задоволення.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення у справі, здійснивши по суті апеляційний перегляд справи, апеляційний суд керувався тим, що сторони в судове засідання не з`явилися, проте про час та місце судового розгляду належно повідомлялися.

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Короткий зміст вимог касаційної скарги

ОСОБА_1 19 грудня 2022 року з використанням засобів поштового зв`язку направила до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційні скарги

Заявниця, наполягаючи на тому, що оскаржуване судове рішення апеляційний суд ухвалив з порушенням норм процесуального права, визначила як підстави касаційного оскарження постанови апеляційного суду те, що:

- суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норми права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 2-1262/11 (провадження № 61-12190св18), щодо застосування положень пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України;

- суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норми права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 521/1825/21

(провадження № 61-4382св22), відповідно до яких розгляд справи судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за відсутності доказів отримання іншою стороною (яка не подавала скаргу) копії апеляційної скарги свідчить про позбавлення такої сторони доступу до правосуддя (можливості надати зауваження на доводи апеляційної скарги), що є підставою для скасування в касаційному порядку оскаржуваного судового рішення апеляційного суду і направлення справи на новий апеляційний розгляд;

- суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норми права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 761/38886/19

(провадження № 61-3263св20), від 15 вересня 2021 року у справі № 174/814/19 (провадження № 61-18381св20), від 24 листопада 2021 року у справі № 638/1020/21 (провадження № 61-6025св21), згідно з якими якщо під час апеляційного перегляду процедура розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи була порушена, а принципи змагальності сторін та рівності учасників судового процесу перед законом і судом повністю не дотримано, тоді висновок суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для зміни рішення місцевого суду є передчасним;

- суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норми права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2021 року у справі № 469/863/15

(провадження № 61-18589св21), відповідно до яких Верховний Суд зробив висновок про наявність підстав для обов`язкового скасування рішення апеляційного суду, якщо справа розглянута за відсутності учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки про дату, час та місце розгляду справи;

- суд апеляційної інстанції здійснив розгляд справи без участі одного із учасників справи № 523/11814/17, належно не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

ОСОБА_2 подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , просить залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Відповідачка стверджує, що заявниця була належним чином повідомлена про апеляційний розгляд справи, при цьому не повідомила, яким чином її відсутність у апеляційному суді призвела до прийняття цим судом незаконної та необґрунтованої постанови.

ІІІ. ВІДОМОСТІ ПРО РУХ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА МЕЖІ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ СУДОМ

Ухвалою від 24 січня 2023 року Верховний Суд поновив ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року та відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

За правилами частини першої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи проводиться колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом застосовані правила статті 400 ЦПК України, відповідно до яких, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені

пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевірив правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, за наслідками чого зробив такі висновки.

Оцінка аргументів, викладених у касаційній скарзі

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (частини перша, друга та п`ята статті 12 ЦПК України).

Особи, які беруть участь у справі, мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб (стаття 43 ЦПК України).

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 ЦПК України (частина третя статті 368 ЦПК України).

Верховний Суд врахував, що у справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції розглядав апеляційну скаргу відповідачки на заочне рішення суду першої інстанції, розгляд справи відповідно до ухвали від 19 березня 2021 року Одеський апеляційний суд призначив в судовому засіданні з повідомленням та викликом учасників справи.

Відповідно до статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно зі статтею 372 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Щодо направлення апеляційним судом заявниці поштової кореспонденції на адресу, повідомлену нею суду першої інстанції

В оцінці доводів касаційної скарги про те, що заявниця не була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи апеляційним судом, Верховний Суд врахував, що судова кореспонденція (копія ухвали про відкриття апеляційного провадження разом із апеляційною скаргою ОСОБА_2 , судові повістки на 27 травня 2021 року об 11:40 год., 30 вересня 2021 року об 10:00 год.) направлялися на поштову адресу заявниці, проте повернулися до суду з відміткою, що адресат відсутня за адресою: АДРЕСА_2 (т. 2, а. с. 32, 36, 37, 44, 45).

Відповідно до частини першої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Верховний Суд в оцінці обставин того, чи була належно повідомлена заявниця засобами поштового зв`язку про апеляційний розгляд справи врахував, що на момент вирішення справи судом першої інстанції (04 жовтня 2017 року) ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Саме за цією адресою апеляційний суд повідомляв заявницю про апеляційний розгляд справи, поштова кореспонденція за якою повернута до суду з відміткою, що адресат відсутня за цією адресою.

Потрібно враховувати, що апеляційний розгляд справи розпочався апеляційним судом лише 23 лютого 2021 року, тобто зі спливом значного періоду часу після ухвалення рішення судом першої інстанції. Тож апеляційний суд, отримавши поштову кореспонденцію, направлену позивачці, з відміткою, що адресат відсутня за зазначеною адресою, враховуючи, що сплинув значний проміжок часу після ухвалення рішення судом першої інстанції, повинен був пересвідчитися, що такий учасник справи продовжує проживати за цією ж адресою, зокрема, апеляційний суд мав направити запит до відповідного органу реєстрації місця проживання та перебування особи.

Верховний Суд наголошує на тому, що у такій правовій ситуації, коли під час розгляду справи у суді першої інстанції місце проживання учасника справи було незмінним, тоді у такого учасника не виникає обов`язку повідомляти про зміну адреси місця проживання після завершення розгляду справи судом першої інстанції, адже особа вправі вважати, що розгляд справи завершений, рішення суду набрало законної сили, оскільки не оскаржено у процесуальні строки, визначені законом. Апеляційний перегляд у справі зі спливом значного періоду часу не є очевидним для учасника справи, а тому така особа не має обов`язку повідомляти суд про зміну свого місця проживання у подальшому, вважаючи, що розгляд справи в цілому завершений судом.

У справі, що переглядається, заявниця змінила місце проживання 24 січня 2019 року, що підтверджується відміткою у паспорті громадянина України ОСОБА_1 , коли розгляд справи суд першої інстанції завершив 04 жовтня 2017 року ухваленням рішення у справі, а із апеляційною скаргою відповідачка звернулася до суду апеляційної інстанції лише 12 серпня 2020 року.

Такі обставини свідчать, що заявниця не мала обов`язку повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

У таких висновках Верховний Суд також врахував, що ухвалою від 12 лютого 2018 року Суворовський районний суд м. Одеси повернув відповідачці ОСОБА_2 заяву про перегляд заочного рішення від 04 жовтня 2017 року, яка була отримана позивачкою на її заяву від 07 березня 2018 року

(т. 1, а. с. 75). Повторно заяву про перегляд заочного рішення відповідачка подала лише 21 березня 2019 року, коли позивачка вже змінила місце свого проживання та, враховуючи повернення заяви про перегляд заочного рішення від 04 жовтня 2017 року особі, яка її подала, 12 лютого 2018 року, не повинна була мати очікувань, що така заява може бути подана відповідачкою повторно, адже сплинув значний проміжок часу (понад 1 рік з моменту повернення першої заяви про перегляд заочного рішення).

Підсумовуючи, Верховний Суд дійшов висновків, що апеляційний суд, отримавши повернуту без вручення судову кореспонденцію, направлену ОСОБА_1 , з відміткою про те, що адресат відсутня за адресою, зазначеною на поштовому відправленні, повинен був вжити відповідні заходи з метою з`ясування дійсного місця проживання такого учасника справи на момент відправлення поштової кореспонденції (направити запит до повноважного органу щодо реєстрації місця проживання учасника справи), враховуючи, що з моменту ухвалення рішення судом першої інстанції та до відкриття апеляційного провадження у справі сплинув значний проміжок часу, за який учасник справи міг неодноразово змінити місце свого проживання та не очікувати, що розгляд справи, зокрема апеляційний, відбудеться у справі у майбутньому, а тому такому учаснику потрібно повідомити суд про зміну місця проживання.

Тож у справі, що переглядається, направлення апеляційним судом позивачці поштової кореспонденції на останню відому адресу її проживання без з`ясування її дійсної адреси перебування на момент апеляційного розгляду справи, є неналежним повідомленням позивачки про розгляд справи апеляційним судом. У такій правовій ситуації апеляційний суд не врахував фактичні обставини справи, тривалий проміжок часу між звершенням розгляду справи у суді першої інстанції та до початку її розгляду у апеляційному суді, а також те, що позивачка не могла передбачити подальший розгляд справи судом, зокрема апеляційний перегляд справи.

Щодо сповіщення заявниці про апеляційний розгляд справи телефонограмою

Верховний Суд встановив, що у судове засідання, у якому апеляційний суд прийняв оскаржувану постанову, заявницю було повідомлено телефонограмою (т. 2, а. с. 63).

Оцінюючи, чи є таке повідомлення належним, Верховний Суд врахував, що згідно із частиною дев`ятою статті 128 ЦПК України суд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема, мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Повідомлення учасників справи телефонограмою про розгляд справи, коли це не передбачено процесуальним законом, не відповідає встановленому порядку повідомлення про дату, час і місце розгляду справи (постанови Верховного Суду від 23 жовтня 2021 року у справі № 379/1296/18 (провадження № 61-10167св20), від 10 вересня 2021 року у справі № 295/8610/15-ц (провадження № 61-19082св20), від 15 червня 2022 року у справі № 369/9386/17 (провадження № 61-18689св21), від 05 квітня 2023 року у справі № 545/1103/20

(провадження № 61-17914св21)).

Верховний Суд врахував, що у справі, яка переглядається, не було передбачено такого способу повідомлення учасників справи, як шляхом телефонограми, а тому у апеляційного суду не було підстав для сповіщення заявниці саме таким шляхом.

Отже, відомостей про обізнаність ОСОБА_1 про розгляд справи в суді апеляційної інстанції матеріали справи не містять (немає доказів як отримання нею апеляційної скарги, так і належного повідомлення про розгляд справи 27 травня 2021 року, 30 вересня 2021 року, 23 грудня 2021 року, 02 червня 2022 року, 10 листопада 2022 року, 18 серпня 2022 року).

Отже, апеляційний суд розглянув справу за відсутності заявниці ОСОБА_1 , належно не повідомленої про дату, час та місце судового засідання.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

(далі - Конвенція).

Частиною першою статті 6 Конвенції, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Складовою частиною визначеного статтею 6 Конвенції права на справедливий суд є принцип рівності сторін, який передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

У § 26 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

У рішеннях від 27 червня 2017 року у справі «Лазаренко та інші проти України», від 03 жовтня 2017 року у справі «Віктор Назаренко проти України» ЄСПЛ зазначив, що національне законодавство містить спеціальні норми щодо забезпечення інформування сторін про ключові процесуальні дії і дотримання, так принципу рівності сторін, та зберігання відповідної інформації. Відповідні норми вимагають, щоб у випадку надсилання судових документів поштою вони надсилалися рекомендованою кореспонденцією. Більше того, особа, яка вручає документ, має повернути до суду розписку про одержання, а національне законодавство чітко вимагає, щоб таку розписку було долучено до матеріалів справи.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції.

Суд апеляційної інстанції на зазначені вимоги закону та практику їх застосування уваги не звернув, розглянув справу, призначену на 18 серпня 2022 року, за відсутності ОСОБА_1 , стосовно якої немає відомостей про належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, вручення апеляційної скарги, розгляд справи не відклав, чим порушив конституційне право сторони на участь у судовому розгляді та вимоги статті 6 Конвенції щодо права особи на справедливий судовий розгляд.

Верховний Суд врахував, що апеляційний суд не забезпечив дотримання гарантій права ОСОБА_1 на доступ до суду у зв`язку з неповідомленням про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду. Заявниця позбавлена можливості отримати копію апеляційної скарги, подати відзив на неї та брати участь у судовому засіданні, надавати пояснення у справі тощо.

Викладені порушення позбавили ОСОБА_1 можливості реалізувати свої права представляти власні інтереси як учасника справи в суді апеляційної інстанції в порядку, передбаченому процесуальним законодавством, зокрема в умовах відкритого та публічного судового розгляду, що перешкодило стороні належно використати передбачені статтею 43 ЦПК України процесуальні права.

За таких обставин, коли порушено принцип рівності сторін, право на справедливий суд, оскаржувана постанова апеляційного суду підлягає безумовному скасуванню з направленням справи на новий апеляційний розгляд, адже висновки по суті спору, зроблені апеляційним судом, є передчасними, зроблені з порушенням принципів змагальності та рівності учасників справи.

Такі висновки узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду, зробленими у постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 761/38886/19 (провадження № 61-3263св20), від 15 вересня 2021 року у справі № 174/814/19 (провадження № 61-18381св20), від 24 листопада 2021 року у справі № 638/1020/21

(провадження № 61-6025св21), від 03 серпня 2022 року у справі № 521/1825/21 (провадження № 61-4382св22).

Щодо доводів касаційної скарги про неправильне застосування апеляційним судом пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України, то Верховний Суд наголошує, що такі правила не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, адже стосуються обов`язку суду апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення у справі, якщо справу (питання) розглянуто судом першої інстанції за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою. Натомість у справі, що переглядається, постало питання про належне повідомлення заявниці у апеляційному суді, що виключає застосування до спірних процесуальних правовідносин пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги щодо порушення апеляційним судом норм процесуального права щодо порядку апеляційного перегляду заочного рішення суду першої інстанції, вважає обґрунтованими аргументи касаційної скарги.

Підсумовуючи наведене, Верховний Суд наголошує на тому, що мотиви, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, зокрема порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права в результаті розгляду апеляційної скарги на заочне рішення суду першої інстанції без належного повідомлення учасників справи, підтвердилися. За результатами перегляду справи у касаційному порядку встановлено, що суд апеляційної інстанції не врахував, що на момент розгляду справи судом (18 серпня 2022 року) у матеріалах справи не було достовірних доказів про належне повідомлення позивачки про апеляційний розгляд справи, судова повістка разом з апеляційною скаргою повернулася до суду у зв`язку з відсутністю адресата за зазначеною у поштовому відправленні адресою. Суд не з`ясував за фактичних обставин справи дійсне місце проживання позивачки, зокрема не врахував, що у зв`язку з тривалим проміжком часу між завершенням розгляду справи у суді першої інстанції та до початку апеляційного розгляду позивачка могла змінити своє місце проживання та у неї не було достатніх підстав для виникнення обов`язку повідомити суд про такі зміни, враховуючи, що розгляд справи у суді першої інстанції на момент зміни місця проживання був завершений, а у апеляційному суді не розпочатий.

Наведене доводить порушення права заявника на справедливий суд.

Апеляційний суд за таких обставин мав відкласти розгляд справи для з`ясування дійсного місця проживання позивачки та у подальшому належного її повідомлення про розгляд справи, забезпечення прав позивачки на доступ до суду.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Наведена підстава касаційного оскарження постанови апеляційного суду під час розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 підтвердилася.

Надаючи оцінку доводам касаційної скарги, що апеляційний суд безпідставно поновив строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, то Верховний Суд врахував, що враховуючи межі касаційного оскарження, визначені предметом касаційного оскарження та вимогами скарги, такі доводи не підлягають оцінці Верховним Судом, адже заявниця не оскаржила ухвалу апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження, не просила її скасувати та направити справу на новий розгляд зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Резюмуючи, Верховний Суд зробив висновок про обов`язковість направлення справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд у зв`язку з тим, що суд апеляційної інстанції помилково розглянув справу за наявними матеріалами та без належного повідомлення учасників справи, зокрема позивачки. Таке порушення норм процесуального права, як перегляд в апеляційному порядку справи без належного повідомлення учасників справи є самостійною підставою для направлення справи на новий розгляд.

Відповідно до частини четвертої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин касаційна скарга підлягає задоволенню, а постанова Одеського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Керуючись статтями 389, 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак