Справа № 485/1425/23
Провадження № 2/485/427/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2023 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Квєтка І.А.,

секретар судового засідання Семенака А.Г.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Снігурівка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про повернення коштів,

встановив:

У жовтні 2023 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 , у якому просить стягнути з відповідача на її користь 52 000,00 грн. безпідставно отриманих коштів.

В обгрунтування позову зазначає, що перерахувала відповідачці зазначену суму коштів 21 серпня 2023 року на картковий рахунок в обмін на зобов`язання останньої укласти договір купівлі-продажу, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачка ухилилися від вчинення будь-яких дій. На даний час кошти в сумі 52 000,00 грн. їй не повернуто і ніяких договорів не укладено. Враховуючи викладене, прозивачка просить стягнути з відповідачки набуті без достатньої правової підстави кошти у розмірі 52 000,00 грн., а також судові витрати у розмірі 1073,60 судового збору та 4500,00 грн. за надання правничної допомоги.

В судовому засідані представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, з викладених у позові підстав просила їх задовільнити.

Відповідачка у судовому засіданні визнала, що отримала від позивачки 52 000,00 грн. в рахунок укладення майбутнього договору купівлі-продажу будинку, який належить її матері ОСОБА_4 . Зазначила, що від укладання договору купівлі-продажу не відмовлялася. Будинок належить її матері та іншому співвласнику, частка матері 7/8. Про те, що мати мати має лише частку у будинку, позивачці під час домовленості про його купівлю-продаж не повідомляла. Правовстановчі документи на будинок у стадії виготовлення. Через відмову позивачки від укладення договору купівлі-продажу, їй заподіяно моральну шкоду, а тому кошти, отримані нею за будинок, повертати відмовляється й у задоволенні позову просить відмовити.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 52 000,00 грн. шляхом перерахунку на банківську картку, що підтверджується банківською випискою №3GKO7GTGB73LOK1J від 22 вересня 2023 року. Вказані кошти були надані ОСОБА_2 в рахунок майбутнього укладення договору купівлі-продажу вищевказаного будинку у якості авансу.

Договір купівлі-продажу будинку між сторонами не укладався і в даний час не укладений.

На письмову вимогу позивачки під час листування смс-повідомленнями відповідчка грошові кошти не повернула.

22 вересня 2023 року ОСОБА_3 звернулася до ВП №2 Баштанського РВП ГУНП у Миколаївській області із заявою про вжиття заходів до гр. ОСОБА_2 , яка не повертає грошові кошти в розмірі 52 000,00 грн., за результатами перевірки якої встановлено наявність між сторонами цивільно-правових відносин та роз`яснено необхідність звернення до суду.

Свідок ОСОБА_4 суду підтвердила, що доручила своїй доньці ОСОБА_2 продати належний їй на праві власності будинок, розташований у АДРЕСА_1 . У даному будинку її частка складає 7/8.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (ст.657 ЦК України).

При цьому у відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Отже, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого ст. 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.

Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача це майно.

Отже, норми ст. 1212 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань.

Такий висновок прийняла Велика Палата Верховного Суду у постанові 31 січня 2020 року у справі № 161/17945/18 (провадження № 14-599цс19).

Відповідач не спростувала доводів позивача щодо безпідставного набуття та збереження майна.

Враховуючи, що між сторонами відсутні належним чином оформлені договірні правовідносини щодо купівлі-продажу житлового будинку, суд доходить висновку, що кошти в сумі 52 000,00 грн. відповідачка отримала від позивача без достатньої правової підстави та такі підлягають поверненню йому відповідачем.

Таким чином позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 52 000,00 грн. безпідставно отриманих коштів підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами, то суд прийшов до наступного.

За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обргунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги від 03 жовтня 2023 року, додаткової угоди до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 03 жовтня 2023 року, укладених з адвокатом Козирєвою А.В., квитанція до прибуткового касового ордера від 10.10.2023 р.; акт приймання виконаних робіт від 01 грудня 2023 року, згідно якого надано слідуючі послуги загальною вартістю 4500 грн.: надання консультацій з питань стягнення боргу (повернення коштів, сплачених в рахунок сплати за будинок) (1 год.) - 500 грн.; ознайомлення з юридичною практикою, законодавстом, складання позову, витрачено 12 год. - 3000 грн.; супровід справи в суді (представництво інтересів позивача в суді) - не зазначено.

Враховуючи складність справи, що є малозначною, виконані адвокатом роботи, які не є складними та не потребують значних затрат часу, зміст позовної заяви, що є типовим для такого виду правовідносин, обсяг доданих документів, який не є значним, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 4500 грн не відповідають засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги, реальності таких витрат, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 2500 грн. витрат на правничу допомогу.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 3 573,60 грн., з яких 1073,60 грн. витрат зі сплати судового збору та 2500 грн. витрат на правничу допомогу.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню безпідставно набуті кошти у розмірі 52 000,00 грн. та 3 373, 60 грн. судових витрат.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про повернення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , 52 000,00 (п`ятдесят дві тисячі грн. 00 коп.) безпідставно отриманих коштів, та 3 573,60 грн. (три тисячі п`ятсот сімдесят три грн. 60 к) судових витрат, з яких 1073, 60 грн. судового збору та 2500 грн. витрат на правничу допомогу.

У стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 решти витрат на правничу допомогу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, який відраховується з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.А.Квєтка

Дата складення повного судового рішення 01.12.2023