ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/193/23 Номер провадження 22-ц/814/4611/23Головуючий у 1-й інстанції Кириченко О.С. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Пилипчук Л.І., Прядкіна О.В.,

розглянула в письмовому провадженні за наявними матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Хворост Дарії Михайлівни на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 23 травня 2023 року, ухвалене суддею Кириченко О.С., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2023 року представник позивача ОСОБА_2 адвокат Приліпко І.Л. звернулася до суду з вказаним позовом в якому просила стягнути з ОСОБА_1 пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 99763,39 грн., а також вирішити питання судових витрат.

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 23 травня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , пеню за прострочення сплати аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 23 925, 75 грн. та судові витрати у вигляді судових витрат на правову допомогу у сумі 7000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 1073, 60 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у вигляді витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн.

Не погодившись з вказаним рішення його в частині стягнення судового збору та витрат на правничу допомогу оскаржила ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в цій частині, та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні витрат на правничу допомогу ОСОБА_2 та стягнення з неї витрат на правничу допомогу на користь відповідача у розмірі 10000 грн. які він поніс при розгляді справи в суді першої інстанції та 6000 грн. в суді апеляційної інстанції, а також просила стягнути з відповідача судовий збір на користь держави у розмірі 257, 49 грн.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що витрати на правову допомогу понесені позивачкою ОСОБА_2 є неспівмірними із складністю справи.

Вказує, що стороною позивача не надано належних доказів оплати за послуги з правничої допомоги.

Окрім того зазначає, що суд першої інстанції відшкодовуючи витрати відповідачу в описовій частині вказав різні суми в розмірі 7000 грн. та 5000 грн.

Також судом першої інстанції не взято до уваги те, що позов задоволено частково, а тому витрати відшкодовуються пропорційно до розміру задоволених вимог.

Вказує, що до апеляційної скарги додано докази понесення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 6000 грн. яку він просить стягнути з позивача.

Рішення районного суду оскаржується лише в частині судових витрат, а тому в іншій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

13 листопада 2023 року від ОСОБА_5 , як діє в інтересах ОСОБА_2 надійшов відзив якому, представник позивача, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи частково вимоги позивача та відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції врахував визначені ч.4-6 ст. 137 ЦПК України критерії, складність даної справи, та вважав, що вказаний розмір є співмірним та обґрунтованим.

Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави стягнув судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Колегія суддів не погоджується з висновком районного суду з наступних підстав.

Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази, а саме договір про надання правової допомоги та представництва від 28 червня 2022 року /а.с. 76, 77/, акт про прийняття-передачі наданих послуг від 12.04.2023 з детальним описом наданих послуг, виконаних адвокатом /а.с. 77/ та платіжну інструкцію від 12.04.2023 року на суму 10 000 грн., які прийнято від ОСОБА_2 за оплату за надані послуги.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною відповідача надано договір про надання правничої допомоги від 20 березня 2023 року /а.с. 66-67/, акт приймання-передачі наданої правової допомоги №1 до Договору з детальним описом наданих послуг, виконаних адвокатом та квитанцію від 15.05.2023 року на суму 10 000.00 грн., які одержані від ОСОБА_1 за оплату за надані послуги.

Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були понесені фактично, а їхній розмір є обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (Див. рішення «Лавентс проти Латвії» («Affaire Lavents c. Lettonie»), заява №58442/00 § 154).

Із матеріалів справи вбачається, що позов ОСОБА_2 задоволено на 23,98% , а тому всі судові витрати слід стягнути пропорційно відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме:

-з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2398 грн. ( 10000*23,98/100);

-з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 7602 грн. ( 10000* 76,02/100);

-з ОСОБА_1 на користь держави у розмірі 257,45 грн.( 1703,60* 23.98/100).

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності витрат на правничу допомогу позивачем, оскільки не надано доказів оплати за надані послуги , не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.

Окрім того слід зазначити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті137та частина третя ст.142 ЦПК України).

Подібні висновки викладені Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі N 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі N 648/1102/19, від 02 вересня 2020 року у справі N 329/766/18.

Щодо витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції слід зазначити наступне.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Тобто, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності розміру цих втрат, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У постанові Верховного суду від 04 лютого 2020 року у справі № 280/1765/19 (провадження №К/9901/607/20) міститься правовий висновок про те, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`активного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

На підтвердження понесених витрат в суді апеляційної інстанції стороною відповідача надано договір про надання правничої допомоги від 20 березня 2023 року /а.с. 135-136/, додатову угоду від 02.08.2023 року, /а.с. 137-138/акт приймання-передачі наданої правової допомоги №2 до Договору з детальним описом наданих послуг, виконаних адвокатом та квитанцію від 01.9.2023 року на суму 6 000 грн., які одержані від ОСОБА_1 за оплату за надані послуги.

Колегія суддів наголошує, що спір у цій справі не належить до категорій справ значної складності, складання апеляційної скарги щодо незгоди із розміром судових витрат для професійного досвідченого адвоката не становить надмірної складності, не потребує значних витрат часу та не вимагає великого обсягу аналітичної й технічної роботи.

Таким чином, колегія суддів суд критично оцінює співмірність розміру судових витрат, пов`язаних із наданням адвокатом вказаних вище послуг.

Враховуючи вищевикладене та виходячи з критерію реальності та розумності вартості адвокатських послуг, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000 грн. понесених витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення районного суду в частині судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення по суті заявлених вимог.

Керуючись ст.ст.368, 375, 382,383,384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Хворост Дарії Михайлівни задовольнити частково.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 23 травня 2023 року в частині судових витрат скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на правову допомогу у розмірі 2398 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 257,45 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 8602 грн.

В іншій частині рішення районного суду не оскаржується та апеляційним судом не переглядається.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 04.12.2023 р.

Головуюча суддя О.В.Чумак

Судді Л.І. Пилипчук

О.В. Прядкіна