Справа № 356/91/20
Головуючий у суді першої інстанції: Лялик Р.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Шебуєвої В.А.

при секретарі Шпирук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги адвоката Семенюк Тетяни Миколаївни, подані в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Березанського міського суду Київської області від 15 червня 2023 року та на додаткове рішення Березанського міського суду Київської області від 15 вересня 2023 року, ухвалені у складі судді Лялик Р.М., у справі №356/91/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя. Зазначала, що з 14 серпня 1999 року перебувала з ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Березанського міського суду Київської області від 18 вересня 2018 року. За час спільного життя ними було придбано житловий будинок із господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , який був розташований на земельній ділянці площею 0,10 га із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, Розмір житлової площі будинку становив 42,90 кв.м., загальної - 96,40 кв.м. Згідно п. 4 договору купівлі-продажу жилого будинку від 17 жовтня 2003 року цей продаж було вчинено за 25 258,00 грн. Оскільки на момент укладення договору у неї із ОСОБА_1 не було достатньо коштів, її мати ОСОБА_3 , надала їй суму коштів у розмірі 3 000,00 доларів США. Після придбання жилого будинку вона з відповідачем відразу ж в нього вселилися, провели спочатку поточний ремонт і розпочали проживати. Потім у 2016-2018 роках на спільні кошти провели капітальний ремонт та реконструкцію цього будинку, в результаті чого був розбудований та добудований у будинку другий поверх, а загальна площа жилого будинку склала 193,90 кв.м., житлова площа склала 47,3 кв.м. Ринкова вартість житлового будинку з господарським будівлями та спорудами складає, згідно Висновку про вартість майна від 04 липня 2019 року склала 880 930,00 грн. Вважала, що вищевказане домоволодіння повинно бути поділене у судовому порядку і за нею визнано право власності на його 1/2 частину.

Крім того, за час шлюбу за спільні кошти з відповідачем були придбані транспортні засоби, а саме: автомобіль «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску; автомобіль «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_2 , 2009 року випуску; автомобіль «Toyota Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_3 , 2004 року випуску, які були самоправно, без відома і її згоди відчужені відповідачем ОСОБА_1 .

Також зазначала, що під час укладення вищевказаного договору купівлі-продажу житлового будинку від 17 жовтня 2003 року на ОСОБА_1 було оформлено також і право власності на земельну ділянку площею 0,10 га із цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на якій був розташований придбаний ними житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Державний акт на право власності на земельну ділянку серії КВ № 021066, виданий 26 травня 2004 року Березанською міською радою Київської області, кадастровий номер земельної ділянки: :08:010:0004. У грудні 2019 року їй стало відомо, що відповідач ОСОБА_1 поділив вказану земельну ділянку на дві частини та зареєстрував на себе право власності на ці земельні ділянки, а саме: на земельну ділянку площею 0,0548 га, з кадастровим номером: :08:010:0055 та земельну ділянку площею 0, 0452 га, з кадастровим номером: :08:010:0056 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням викладеного, а також заяви про зміну предмета позову позивачка ОСОБА_2 просила поділити в натурі будинок АДРЕСА_1 , розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером :08:010:0055, який є спільною сумісною власністю її та відповідача ОСОБА_1 , а саме:

- виділити у її власність частину будинку, яка складається з приміщень на першому поверсі, а саме: передпокій № 1-10 площею 15.10 кв.м. вартістю 115 163,00 грн.; кухню № 1-11 площею 10.20 кв. м. вартістю 77 792,00 грн.; вітальню АДРЕСА_2 площею 38.90 кв.м. вартістю 296 679,00 грн.; приміщень на другому поверсі, а саме: передпокій № 2-13 площею 15.20 кв.м. вартістю 115 926,00 грн.; санвузол № 2-14 площею 2.40 кв.м. вартістю 18304 грн.; вбиральню № 2-15 площею 1.50 кв.м. вартістю 11 440,00 грн.; житлову № 2-16 площею 11.30 кв.м. вартістю 86181 грн.; кладову № 2-20 площею 1.70 кв.м. вартістю 12 965,00 грн.; санвузол № 2-21 площею 4.80 кв.м. вартістю 36 608,00 грн.; передпокій № 2-22 площею 11.90 кв.м. вартістю 90 758,00 грн.; житлову № 2-23 площею 11.10 кв.м. вартістю 84 656,00 грн.; кладову № 2-24 площею 1.30 кв.м. вартістю 9 915,00 грн.; загальною площею всіх приміщень 125.4 кв.м.; господарських будівель і споруд, а саме: ганок з навісом літера а1 вартістю 3 856,00 грн.; балкон літера а2 вартістю 12 464,00 грн.; ворота з хвірткою № 1 вартістю 12 626,00 грн.; 3/4 огорожі № 4 вартістю 64 831,50 грн., які разом відповідають 65/100 частин будинку згідно з варіантом поділу № 1 висновку судової експертизи від 13 грудня 2021 року № 2-21 загальною вартістю 1 051 164,50 грн., що більше ніж її ідеальна частка на 241 793,50 грн.;

- виділити у власність ОСОБА_1 частину будинку, яка складається із приміщень на першому поверсі: веранду № 1-1 вартістю 26 062,00 грн. площею 5.00 кв.м., коридор № 1-2 вартістю 61 013,00 грн. площею 8.00 кв.м., житлову № 1-3 вартістю 77 792,00 грн. площею 10.20 кв.м., вітальню № 1-4 вартістю 138 806,00 грн. площею 18.20 кв.м, житлову № 1-5 вартістю 112 112,00 грн. площею 14.70 кв.м, кухню № 1-6 вартістю 64 064,00 грн. площею 8.40 кв.м.; коридор № 1-7 вартістю 8 389,00 грн. площею 1.10 кв.м.; санвузол №1-8 вартістю 17 541,00 грн. площею 2.30 кв.м.; кладову № 1-9 вартістю 4 576,00 грн. площею 0.60 кв.м. загальною площею всіх приміщень 68.5 кв.м.; господарських будівель і споруд, а саме: а3 ганок вартістю 1 781,00 грн., В погріб з погрібником вартістю 27 842,00 грн.; №3 хвіртка вартістю 5 989,00 грн.; № 4 1/4 огорожі вартістю 21 610,50 грн., які разом відповідають 35/100 частин будинку згідно з варіантом поділу № 1 висновку судової експертизи від 13 грудня 2021 року № 2-21 загальною вартістю 567 577,50 грн., що менше ніж його ідеальна частка на 241 793,50 грн.

Припинити право спільної сумісної власності її та відповідача ОСОБА_1 на будинок АДРЕСА_1 , розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером :08:010:0055, зареєстровану за номером запису 24865109 від 14 лютого 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на її користь компенсацію в розмірі 269 125,00 грн., у зв`язку з припиненням її права власності на автомобілі «Chevrolet Lacetti» та «Toyota Land Cruiser», які були спільною сумісною власністю подружжя, внаслідок їх продажу відповідачем, шляхом зарахування частини компенсації в сумі 241 793,50 грн. на користь ОСОБА_1 на погашення різниці у вартості присудженого йому нерухомого майна в порівнянні з вартістю присудженої їй нерухомості та стягнення з ОСОБА_1 на її користь решти компенсації в сумі 27 331,50 грн.

Встановити для неї сервітут для земельної ділянки з кадастровим номером :08:010:0055 площею 0,0548 га, на якій розміщений будинок АДРЕСА_1 з правом користування цією ділянкою для проходу, проїзду та обслуговування присудженої їй частини будинку та господарських будівель і споруд, з правом замовлення позивачкою розробки відповідної документації для державної реєстрації сервітуту.

Стягнути з ОСОБА_1 на її користь судові витрати, а саме судовий збір 7 148,80 грн., витрати за експертну оцінку житлового будинку в розмірі 1 200,00 грн., за послуги адвоката 71 000,00 грн., за судову експертизу за висновком № 2-21 від 13 грудня 2021 року 6 210,72 грн., за ксерокопіювання копій доказів, які подаються у додатку до заяви про зміну предмета позову 480,00 грн.

Рішенням Березанського міського суду Київської області від 15 червня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Поділено в натурі будинок АДРЕСА_1 , розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером :08:010:0055, який є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а саме:

- виділено у власність ОСОБА_2 частину цього будинку, яка складається з приміщень на першому поверсі, а саме: передпокій № 1-10 площею 15.10 кв.м. вартістю 115 163,00 грн.; кухню № 1-11 площею 10.20 кв. м. вартістю 77 792,00 грн.; вітальню АДРЕСА_2 площею 38.90 кв.м. вартістю 296 679,00 грн.; приміщень на другому поверсі, а саме: передпокій № 1-13 площею 15.20 кв.м. вартістю 115 926,00 грн.; санвузол № 1-14 площею 2.40 кв.м. вартістю 18 304,00 грн.; вбиральню № 1-15 площею 1.50 кв.м. вартістю 11 440,00 грн.; житлову №1-16 площею 11.30 кв.м. вартістю 86 181,00 грн.; кладову № 1-20 площею 1.70 кв.м. вартістю 12 965,00 грн.; санвузол № 1-21 площею 4.80 кв.м. вартістю 36 608,00 грн.; передпокій № 1-22 площею 11.90 кв.м. вартістю 90 758,00 грн; житлову № 1-23 площею 11.10 кв.м. вартістю 84 656,00 грн.; кладову № 1-24 площею 1.30 кв.м. вартістю 9 915,00 грн.; господарських будівель і споруд, а саме: ганок з навісом літера а1 вартістю 3 856,00 грн.; балкон літера а2 вартістю 12 464,00 грн.; ворота з хвірткою № 1 вартістю 12 626,00 грн.; 3/4 огорожі № 4 вартістю 64 831,50 грн., які разом відповідають 65/100 частин будинку згідно з варіантом поділу № 1 висновку судової експертизи від 13.12.2021 року № 2-21 загальною вартістю 1 051 164,50 грн., що більше ніж її ідеальна частка на 241 793,50 грн.;

- виділено у власність ОСОБА_1 частину цього будинку, яка складається із приміщень на першому поверсі: веранду № 1-1 вартістю 26 062,00 грн. площею 5.00 кв.м., коридор № 1-2 вартістю 61 013,00 грн. площею 8.00 кв.м., житлову № 1-3 вартістю 77 792,00 грн. площею 10.20 кв.м., вітальню № 1-4 вартістю 138 806,00 грн. площею 18.20 кв.м, житлову № 1-5 вартістю 112 112,00 грн. площею 14.70 кв.м, кухню № 1-6 вартістю 64 064,00 грн. площею 8.40 кв.м.; коридор № 1-7 вартістю 8 389,00 грн. площею 1.10 кв.м.; санвузол №1-8 вартістю 17 541,00 грн. площею 2.30 кв.м.; кладову № 1-9 вартістю 4 576,00 грн. площею 0.60 кв.м. ; господарських будівель і споруд, а саме: а3 ганок вартістю 1 781,00 грн., В погріб з погрібником вартістю 27 842,00 грн.; № 3 хвіртка вартістю 5 989,00 грн.; № 4 1/4 огорожі вартістю 21 610,50 грн., які разом відповідають 35/100 частин будинку згідно з варіантом поділу № 1 висновку судової експертизи від 13.12.2021 року № 2-21 загальною вартістю 567 577,50 грн., що менше ніж його ідеальна частка на 241 793,50 грн.

Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на будинок АДРЕСА_1 , розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером :08:010:0055, зареєстровану за номером запису 24865109 від 14 лютого 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію в розмірі 269 125,00 грн., у зв`язку з припиненням її права власності на автомобілі «Chevrolet Lacetti» та «Toyota Land Cruiser», які були спільною сумісною власністю подружжя, внаслідок їх продажу ОСОБА_1 , шляхом зарахування частини компенсації в сумі 241 793,50 грн. на користь ОСОБА_1 на погашення різниці у вартості присудженого йому нерухомого майна в порівнянні з вартістю присудженої ОСОБА_2 нерухомості та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , решти компенсації в сумі 27 331,50 грн.

Встановлено для ОСОБА_2 сервітут для земельної ділянки з кадастровим номером :08:010:0055 площею 0,0548 га, на якій розміщений будинок АДРЕСА_1 , з правом користування цією ділянкою для проходу, проїзду та обслуговування присудженої ОСОБА_2 частини будинку та господарських будівель і споруд, з правом замовлення ОСОБА_2 розробки відповідної документації для державної реєстрації сервітуту.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 15 039,52 грн., що складаються з 7 148,80 грн. судового збору; 1 200,00 грн. за експертну оцінку житлового будинку; 6 210,72 грн. за судову експертизу за висновком від 13 грудня 2021 року № 2-21; 480,00 грн. за ксерокопіювання копій доказів.

19 червня 2023 року ОСОБА_2 та її адвокат Писаренко О.О. подали заяву про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрати на правничу допомогу в розмірі 71 000,00 грн.

Додатковим рішенням Березанського міського суду Київської області від 15 вересня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 71 000,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням Березанського міського суду Київської області від 15 червня 2023, адвокат Семенюк Т.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу. Просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволені позову відмовити в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , була набута відповідачем на підставі договору дарування, а відтак, є його особистою приватною власністю. При цьому, спірний житловий будинок, розташований на вказаній земельній ділянці, було придбано за особисті кошти відповідача, а автомобіль «Toyota Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_3 , було оформлено на відповідача як службовий автомобіль, тому він фактично не належав відповідачу, а належав компанії, в якій відповідач працював. Звертає увагу на те, що площа спірного будинку була збільшена на 30-40 кв.м. за рахунок добудови другого поверху, документи на який відповідачем не оформлено, та не введено його в експлуатацію. Відтак, спірний житловий будинок не може бути поділений між сторонами, оскільки до його складу входить об`єкт самочинного будівництва. Аналогічні висновки, викладені, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 квітня 2023 року 2 справі № 511/2303/19 та в постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 495/6053/19, проте, не враховані судом першої інстанції. Звертає увагу на те, що умовою поділу житлового будинку є не лише технічна можливість відокремлення приміщень в окремі площі, які мають бути ізольовані одна від одної, а й технічна можливість відокремлення системи життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення) для кожного з ізольованих приміщень. Разом з тим, позивачкою не доведено суду технічної можливості відокремлення системи життєзабезпечення для кожного з ізольованих приміщень в спірному будинку та наявності дозволу компетентного органу на втручання у несучі конструкції будинку. Поділ нерухомого майна в натурі у разі необхідності його переобладнання та перепланування, зокрема, шляхом проведення робіт, які передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, можливий лише за наявності документів, що дають право на їх виконання. Крім того, оскаржуваним рішенням, суд першої інстанції самостійно розпорядився належними відповідачу коштами, які він мав би право отримати в якості компенсації вартості його частки при поділі спірного будинку, застосувавши взаємозарахування компенсації позивачки в зв`язку з припиненням її права власності на автомобілі «Chevrolet Lacetti» та «Toyota Land Cruiser» внаслідок їх продажу відповідачем. Зауважує, що спірні автомобілі були відчужені відповідачем за усної згоди позивачки. Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2 не надала суду доказів дійсної ринкової вартості спірних автомобілів саме на час розгляду справи. Також зазначає, що вимоги позивачки в частині встановлення земельного сервітуту під часткою спірної нерухомості, яка за нею не зареєстрована та не виділена їй в натурі, є передчасними. ОСОБА_2 не зверталася до відповідача з проханням встановити земельний сервітут та не вживала заходи для його встановлення в позасудовому порядку, не довела, що вона не може задовольнити свої потреби щодо спірної земельної ділянки іншим способом, аніж встановлення земельного сервітуту, а відтак, у суду були відсутні підстави для задоволення відповідних вимог позивачки.

Також, не погоджуючись з додатковим рішенням Березанського міського суду Київської області від 15 вересня 2023 року, адвокат Семенюк Т.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу. Просила додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволені заяви ОСОБА_2 про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу відмовити в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення витрат на правничу допомогу. Позивачкою та її представником при зверненні до суду з позовом та при поданні заяви про зміну предмета позову не було зазначено попереднього (орієнтовного) розрахунку суми витрат на правничу допомогу, а тому такі вимоги є необґрунтованими. Звертає увагу на те, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу не є співмірним із складністю справи, ціною позову та обсягом наданої правової допомоги.

Адвокат Писаренко О.О., який діє в інтересах ОСОБА_2 , подав відзиви на апеляційні скарги. Просив апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та додаткове рішення суду залишити без змін. Заперечує проти доводів представника відповідача ОСОБА_1 , вважає їх необґрунтованими, а апеляційні скарги такими, що не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник адвокат Писаренко О.О. проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 14 серпня 1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі, про що виконавчим комітетом Коржівської сільської ради Баришівського району Київської області зроблено відповідний актовий запис № 06 (т.1, а.с. 14).

Рішенням Березанського міського суду Київської області від 18 вересня 2018 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (т.1, а.с. 16-17).

17 жовтня 2003 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу жилого будинку, згідно якого ОСОБА_1 купив жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір посвідчений 17 жовтня 2003 року державним нотаріусом Березанської державної нотаріальної контори Тищенко Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №3611 (т.1, а.с. 19).

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, зареєстрованого в Переяслав-Хмельницькому бюро технічної інвентаризації за № 2767160, власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за № 3611 від 17 жовтня 2003 року (т.1, а.с. 20).

17 жовтня 2003 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір дарування земельної ділянки. Згідно з вказаним договором ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_1 прийняв в дар земельну ділянку площею 0,1112 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір посвідчений 17 жовтня 2003 року державним нотаріусом Березанської державної нотаріальної контори Тищенко Н.В. та зареєстрований в реєстрі за № 3613 (т.1, а.с. 132).

З копії заяви ОСОБА_1 від 06 березня 2019 року вбачається, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ № 021066, виданого 26 травня 2004 року Березанською міською радою Київської області, йому належить земельна ділянка площею 0,10 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за кадастровим номером - :058:010:0004. У зв`язку з прийняттям рішення щодо поділу цієї земельної ділянки на дві частини ОСОБА_1 просив провести реєстрацію права власності, відповідно до поділу кожної новоствореної земельної ділянки, розмірами: 0,0548 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за кадастровим номером - :08:010:0055; та 0,0452 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за кадастровим номером - :08:010:0056 (т.1, а.с. 22).

Право власності на вказані земельні ділянки з кадастровими номерами :08:010:0055 та :08:010:0056, та на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 162095973 від 03 квітня 2019 року (т.1, а.с. 23-25).

Відповідно до висновку про експертну грошову оцінку земельної ділянки площею 548 кв.м. з кадастровим номером :08:010:0055, і розташована за адресою: АДРЕСА_1 , експертна грошова оцінка земельної ділянки становить 44 500,00 грн., що в розрахунку на 1 кв.м. становить 81,20 грн. (т.1, а.с. 27).

Відповідно до висновку про експертну грошову оцінку земельної ділянки площею 452 кв.м. з кадастровим номером :08:010:0056, і розташована за адресою: АДРЕСА_1 , експертна грошова оцінка земельної ділянки становить 33 400,00 грн., що в розрахунку на 1 кв.м. становить 73,89 грн. (т.1, а.с. 29).

Відповідно до звіту про оцінку нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість на дату оцінки становить 880 930,00 грн. (т.1, а.с. 30-39).

Згідно з висновком про вартість колісного транспортного засобу ринкова вартість КТЗ, яким є автомобіль «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску, об`єм двигуна 1800 куб.см., VIN-код: НОМЕР_4 , станом на 19 листопада 2019 року, склала 128 290,00 грн. (т.1, а.с. 41).

Згідно з висновком про вартість колісного транспортного засобу ринкова вартість КТЗ, яким є автомобіль «Toyota Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_3 , 2004 року випуску, об`єм двигуна 4700 куб.см., VIN-код: НОМЕР_5 , станом на 19 листопада 2019 року, склала 409 960,00 грн. (т.1, а.с. 43).

З довідки про показники об`єкта нерухомого майна вбачається, що відповідно до проведеної технічної інвентаризації на підставі договору від 28 квітня 2020 року, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , має такі показники: - житловий будинок - А, загальною площею 226, 50 кв.м. (збільшилася на 32, 60 кв.м.), житловою площею - 75, 60 кв.м. (збільшилася на 28, 30 кв.м.). Площа житлового будинку збільшилася у зв`язку з реконструкцією житлового будинку, а саме: будівництвом житлової мансарди - А1, яка є самочинним будівництвом. Загальна площа самочинного будівництва - 32, 60 кв.м., період побудови самочинного будівництва - 2019 рік, матеріали - цегла, дерево. Самочинне будівництво здійснене власником - ОСОБА_1 без будівельного паспорту, дозволу на право виконання будівельних робіт, повідомлення про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Житловий будинок розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , площею - 0, 0548 га, кадастровий номер - :08:010:0055. Господарські будівлі та споруди: АДРЕСА_3 - свердловина, знесені (т.1, а.с. 131).

Як вбачається з повідомлення територіального сервісного центру №3241 від 23 серпня 2019 року за ОСОБА_1 згідно облікової бази «НАІС» станом на 23 серпня 2019 року були зареєстровані транспортні засоби, а саме:

- 07 лютого 2012 року автомобіль «Chevrolet Lacetti» д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску. 12 грудня 2018 року в ТСЦ 8045 було здійснено перереєстрацію даного ТЗ на іншого власника згідно укладеного договору №8045/2018/1227609. Сума, вказана в договорі, складає 30 000,00 грн.;

- 19 січня 2014 року автомобіль «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_2 , 2009 року випуску. 15 грудня 2015 року в ТСЦ 8046 було здійснено перереєстрацію даного ТЗ на іншого власника згідно укладеного договору №370/8046. Сума не вказана;

-15 квітня 2015 року автомобіль «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_3 , 2004 року випуску. 13 грудня 2018 року в ТСЦ 8046 було здійснено перереєстрацію даного ТЗ на іншого власника згідно укладеного договору №6200/18/007097. Сума не вказана.

Відповідно до висновку судового експерта ОСОБА_12 № 2-21 від 13 грудня 2021 року за результатами проведення оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, ринкова вартість житлового будинку з господарським будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , на час проведення експертизи, без врахування вартості земельної компоненти, площею 226,54 кв.м. становить 1 890 897,00 грн. Враховуючи об`ємно-планувальні рішення поділити в натурі приміщення житлового будинку із господарським будівлями і спорудами на дві ідеальні частини 1/2 та 1/2 по АДРЕСА_1 технічно неможливо. На розгляд суду пропонуються два технічно можливі варіанти поділу в натурі приміщень житлового будинку та господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 з відхиленням від розміру ідеальних часток та площ приміщень окремих квартир будинку, а саме:

- варіант 1, за яким одному з співвласників наділяється приміщення в житловому будинку та господарські будівлі та споруди, які разом складають 35/100 частин нерухомості загальною вартістю домоволодіння 567 577,50 грн., а другому співвласнику наділяється приміщення в житловому будинку та господарські будівлі і споруди, які разом складають 65/100 частин нерухомості загальною вартістю домоволодіння 1051164,50 грн. (без втручання в капітальні конструкції і виконання будівельних робіт по переплануванню приміщень;

- варіант 2, за яким одному з співвласників наділяються приміщення в житловому будинку та господарські будівлі і споруди, які разом складають 40/100 частини нерухомості загальною вартістю домоволодіння 682 740,50 грн., а другому співвласнику наділяються приміщення в житловому будинку та господарські будівлі і споруди, які разом складають 60/100 частини нерухомості загальною вартістю домоволодіння 973 372,50 грн. (з необхідністю втручання в капітальні конструкції та проведення будівельних робіт по переплануванню спеціальними будівельними організаціями) (т.2, а.с. 93-118).

За клопотанням ОСОБА_2 в судовому засіданні були допитані свідки.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду показала, що позивачка ОСОБА_2 є її донькою. Будинок за адресою: АДРЕСА_1 був придбаний у 2003 році за спільні кошти позивачки та відповідача, а також частину коштів на придбання вказаного будинку вони взяли в кредит. Знає, що ОСОБА_1 неодноразово йшов з дому на місяць, а то і більше та забирав всі документи, так як будинок оформлений на нього. Вказала, що ОСОБА_2 постійно працювала. Відповідач погрожував позивачці та ображав її. Потім ОСОБА_1 подав на розлучення. Щодо реконструкції будинку за адресою: АДРЕСА_1 вказала, що реконструкція проводилась, коли ще сторони перебували у шлюбі, за їхні спільні кошти . З 2003 року по 2018 рік в будинку проживала вся їхня сім`я, яка складалась з чотирьох чоловік. Також вказала, що у шлюбі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за спільні кошти придбали автомобілі «Chevrolet Lacetti» та «Toyota Land Cruiser». ОСОБА_2 вимушено покинула вказаний будинок з 2018 року після розлучення. З приводу того, чи здає вказаний будинок ОСОБА_1 під готель вказала, що неодноразово бачила в будинку чужих людей та бачила відповідне оголошення в соціальних мережах.

Свідок ОСОБА_5 суду показала, що сторін по справі знає давно. Була ситуація, коли вона приїхала в гості до ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та відповідач виганяв їх з будинку. Після цього викликали працівників поліції. За які кошти було придбано будинок, їй не відомо. Вказала, що реконструкція будинку проводилась приблизно чотири роки тому за спільні кошти позивачки та відповідача. З моменту придбання вказаного будинку там проживали ОСОБА_2 , її донька від першого шлюбу, ОСОБА_1 та їхній син. Позивачка перестала проживати в будинку по АДРЕСА_1 з травня 2019 року. Вказала, що останні два з половиною роки ОСОБА_1 використовує спільний будинок в якості готелю та вона бачила відповідне оголошення в соціальних мережах.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що відповідач ОСОБА_1 є її рідним братом. Після одруження ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у 2003 році придбали будинок за адресою: АДРЕСА_1 за свої спільні кошти та банківський кредит. Все життя ОСОБА_1 ображав ОСОБА_2 , почав маніпулювати дитиною та зводити на неї наклепи. ОСОБА_2 перестала проживати у їхньому спільному будинку після розлучення, бо це стало неможливо. ОСОБА_1 піднімав на неї руку та неодноразово йшов з дому. Щодо реконструкції будинку вказала, що реконструкція проводилась ще коли сторони перебували в шлюбі, за спільні кошти. Вказала, що у подружжя були автомобілі «Chevrolet Lacetti», який був придбаний давно, точніше сказати не може та автомобіль «Toyota Land Cruiser», який був придбаний в останні роки подружнього життя. Також вказала, що в соціальних мережах бачила оголошення, що здаються кімнати в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що йому відомо, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 двадцять років проживали в шлюбі, а на даний час триває поділ їхнього спільного майна. На розлучення подав ОСОБА_1 . Потім позивачка переїхала з будинку по АДРЕСА_1 , оскільки їй погрожували. Вказав, що реконструкція вказаного будинку проводилась після 2015 року та на момент розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 була завершена. За чиї кошти проводилась реконструкція, йому достеменно не відомо. Вказав, що доходи в сім`ї ОСОБА_1 були від того, що вони обоє працювали. Також вказав, що був присутній при огляді будинку, але експерта в будинок не пустили. Вказав, що бачив оголошення щодо здачі кімнат в будинку в оренду.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що вона є донькою позивачки ОСОБА_2 . Знає, що відносини у ОСОБА_1 з родиною жорсткі. Мама пропонувала ОСОБА_1 поділити будинок за адресою: АДРЕСА_1 , а він їй відмовив. Вказаний будинок був придбаний у 2003 році, за яку суму їй не відомо, але відомо, що було взято кредит в банку. Реконструкція будинку проводилась, коли сторони перебували в шлюбі. ОСОБА_2 працювала на двох роботах та заробляла більше, ніж ОСОБА_1 . Реконструкція будинку закінчилась у 2017 році. Автомобілі «Chevrolet Lacetti» та «Toyota Land Cruiser» були придбані для їхньої сім`ї, в які роки, вона не пам`ятає. Також вказала, що бачила оголошення про здачу кімнат в будинку. Кімнати під номери здаються в будинку приблизно два роки. Кошти від здачі номерів ОСОБА_2 не отримує.

За клопотанням представника ОСОБА_1 в судовому засіданні були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що подружжя ОСОБА_1 розлучилось у 2018 році, проживали разом з 1999 року. ОСОБА_2 працювала медсестрою та отримувала мінімальну заробітну плату. Будинок за адресою: АДРЕСА_1 був придбаний у шлюбі, через чотири роки після того, як вони одружились. ОСОБА_1 він знає з дитинства, а ОСОБА_2 з моменту одруження з відповідачем. ОСОБА_1 їздив за кордон на заробітки та взяв кредит у банку, за ці кошти і купили вказаний будинок. Будинок оформлений на відповідача ОСОБА_1 , тому що він заробляв на нього кошти. Вказав, що раніше бував у будинку. Бачив на власні очі перепланування та будівництво в будинку. Після розірвання шлюбу у 2019 році ОСОБА_1 за свої кошти добудував на другому поверсі дві кімнати. ОСОБА_2 на той час в будинку не проживала. Після розірвання шлюбу площа будинку збільшилась. Вказану добудову в будинку відповідач не узаконив, так як в нього не вистачало на це коштів. Позивачка ОСОБА_2 не проживає в будинку з 2018 року, це було її рішення. ОСОБА_1 не виганяв її з будинку, не забороняв приходити. Також у власності ОСОБА_1 були автомобілі «Chevrolet Lacetti» та «Volkswagen Transporter». Щодо використання ОСОБА_1 спірного будинку в якості готелю йому нічого не відомо. Також вказав, що під час будівництва бачив в будинку позивачку ОСОБА_2 . Якою була її участь у добудові будинку, йому не відомо.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 він знає років двадцять. Він бував у них вдома три-чотири рази на рік за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок придбаний у 2003 році за кошти від продажу бабусиного будинку в с. Садове. Відповідач добудовував кімнати в будинку у 2016 році. Вказав, що шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано в кінці 2018 року. Після розірвання шлюбу в 2019 році взимку почалось будівництво двох кімнат на горищі та ОСОБА_1 брав у нього кошти в борг. Ці кімнати ОСОБА_1 не узаконив, тому що в нього немає на це коштів. В будинку більше ніяких перепланувань не було. Зі слів ОСОБА_1 він не чинить перешкод ОСОБА_2 у користуванні будинком. На даний час у будинку проживають відповідач ОСОБА_1 та його син.

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що позивачку та відповідача знає з 2006 року. Їхню сім`ю утримував ОСОБА_1 , так як в нього були більші доходи. Коли вони з ОСОБА_1 познайомились, то будинок вже був придбаний. Точної адреси будинку вказати не може, знає, що в м. Березань Київської області. Будинок при купівлі був одноповерховий та придбаний за кошти ОСОБА_1 . У 2018 році ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розлучились. Частково будинок добудовувався після їхнього розлучення, а саме дві кімнати на другому поверсі . Зі слів ОСОБА_1 вказану добудову він не ввів в експлуатацію, оскільки в нього не вистачає на це коштів. Будинок при купівлі було оформлено на відповідача по справі - ОСОБА_1 , а земельну ділянку, на якій знаходиться будинок йому подарувала попередня власниця будинку. На даний час в будинку проживає ОСОБА_1 та його син, інших по сторонніх людей він там не бачив. ОСОБА_2 з 2018 року пішла проживати до свого батька. Зі слів ОСОБА_1 , він не чинив перешкод ОСОБА_2 у користуванні будинком. Вказав, що під час шлюбу подружжя ОСОБА_1 придбало один будинок та автомобілі «Chevrolet Lacetti» та «Volkswagen Transporter». Також у власності ОСОБА_1 , з його слів, був службовий автомобіль «Toyota Land Cruiser». З моменту укладення шлюбу та до його розірвання ОСОБА_2 працювала медичним працівником в санаторії. В 2016 році ОСОБА_1 взяв у нього в борг кошти на реконструкцію будинку, який є у спільній власності.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка відповідач ОСОБА_1 суду показав, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з позивачкою по справі ОСОБА_2 з 1999 року по 2018 рік. Їхня сім`я існувала за рахунок його заробітків, так як він працював на двох роботах, заробітна плата дружини була мінімальна. Він утримав її дитину від першого шлюбу, заробляв гроші на будинок. У 2003 році за свої кошти та за частину коштів, які взяв у кредит, придбав будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Земельну ділянку, на якій розташований вказаний будинок, оформили на його ім`я на підставі договору дарування. Будинок також оформили на нього, тому що будинок був придбаний за його кошти. При отриманні кредиту в банку ОСОБА_2 була присутня. Позивачка не проживає у спірному будинку з листопада 2018 року. Через два місця після розлучення ОСОБА_2 пішла проживати до свого батька. Вказує, що позивачку з будинку не виганяв, не перешкоджав її приходу додому. Вказав, що площа будинку збільшилась на 30-40 кв.м. у зв`язку з добудовою двох кімнат та коридору на другому поверсі, що складають мансарду, документи на які він не встиг оформити та вони не введені в експлуатацію. Мансарда знаходиться над тією частиною будинку, що була придбана у 2003 році. З приводу земельного сервітуту за місцем знаходження спірного будинку позивачка не зверталась. Відносно автомобілів, що були у його власності, то позивачка особисто надавала згоду на їх відчуження. Також вказав, що використовує будинок в якості готелю. Кошти від використання будинку під готель також надавав позивачці. Також пояснив, що при ознайомленні з висновком експерта не впевнений, що в кожен з варіантів поділу можливо підвести комунікації.

Крім того, в судовому засіданні з дотриманням вимог, встановлених ст. 72 ЦПК України, був допитаний експерт ОСОБА_12 , який показав, що ним було проведено оціночно-будівельну, будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, за результатами якої 13.12.2021 року видано висновок № 2-21. Згідно з вказаним висновком ринкова вартість житлового будинку з господарським будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , на час проведення експертизи, без врахування вартості земельної компоненти, площею 226,54 кв.м. становить 1 890 897,00 грн. Враховуючи об`ємно-планувальні рішення поділити в натурі приміщення житлового будинку із господарським будівлями і спорудами на дві ідеальні частини 1/2 та 1/2 по АДРЕСА_1 технічно неможливо. На розгляд суду пропонуються два технічно можливі варіанти поділу в натурі приміщень житлового будинку та господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 з відхиленням від розміру ідеальних часток та площ приміщень окремих квартир будинку. Також вказав, що при проведенні експертизи керувався «Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна», затвердженої наказом № 55 від 18.06.2007 року, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06.07.2007 року за № 774/14041. Згідно вказаної інструкції не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Тому приміщення мансарди, як самочинно збудованої, у жоден з варіантів поділу включено не було.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_2 , виділивши останній приміщення будинку та господарські будівлі і споруди згідно варіанту № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 13 грудня 2021 року №2-21, які разом відповідають 65/100 частини площі будинку, вартістю 1 051 164,50 грн. зі стягненням із неї на користь відповідача 241 793,50 грн., яка складає грошовий еквівалент перевищення цієї частини будинку над 35/100 частин будинку, які присуджуються відповідачу. Крім того, у зв`язку з поділом спільного будинку, суд першої інстанції вважав за можливе встановити позивачці сервітут з правом користуватись земельною ділянкою для проходу, проїзду та обслуговування належної їй частині будинку та господарських споруд. При цьому, суд вважав за необхідне при поділі майна, здійснити взаємне зарахування компенсації, які сторони мають сплатити одна одній.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 СК України).

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до змісту вказаних норм у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними.

Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (ст. ст. 77-78 ЦПК України) і це є її процесуальним обов`язком (ст. 12, 81 ЦПК України).

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте ними до шлюбу; майно, набуте ними за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно набуте ними за час шлюбу, але за кошти, які належали їм особисто; житло, набуте ними за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний будинок по АДРЕСА_1 , автомобілі «Chevrolet Lacetti» та «Toyota Land Cruiser» є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , оскільки набуті ними за час шлюбу.

Доказів, які б спростовували дані обставини, ОСОБА_1 суду надано не було.

Згідно довідки про показники об`єкта від 12 травня 2020 року в будинку є самочинно надбудована у 2019 році мансарда А1, площею 32,6 кв.м., якою збільшено загальну площу будинку (193,9 кв.м.) на ці 32,6 кв.м. (т.1, а.с. 131).

Судом першої інстанції встановлено і не заперечувалося відповідачем ОСОБА_1 , що останній самовільно здійснив надбудову цієї мансарди у 2019 році після розірвання шлюбу із позивачкою.

Згідно вказаного вище висновку експерта площа мансарди А1 та її вартість до розрахунків не включається, а ринкова вартість спірного будинку без врахування вартості землі та самочинної мансарди складає 1 618 742,00 грн., в якій вартість ідеальної частки кожного співвласника складає 809 371,00 грн. (т.2, а.с. 25).

Згідно з декларацією про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, та інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно, спірний будинок було реконструйовано і 14 лютого 2018 року зареєстровано у власність ОСОБА_1 при загальній площі 193,9 кв.м., житловій площі 47,3 кв.м. (т.1, а.с. 23-25, 33).

Згідно зі ст. 376 ЦК України самочинним вважається житловий будинок, будинок, споруда, інше нерухоме майно, якщо вони будуються без документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Отже, спірний будинок площею 193,9 кв.м. не є самочинним будівництвом, а самочинно збудованою є лише мансарда - А1.

Відтак, самочинно збудована мансарда А1 не враховується при поділі спірного будинку, тоді як сам будинок, належно введений в експлуатацію у 2018 році, підлягає поділу згідно варіантів, викладених у висновку експерта.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 22.05.2019 року по справі № 127/6698/16-ц.

Оскільки позивачка не мала відношення до добудови мансарди відповідачем після розірвання шлюбу, то вказана добудова не може бути перепоною для виділення їй частини будинку, введеного в експлуатацію у 2018 році.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до ч. 5 ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам і свободам громадян.

У зв`язку з цим дії відповідача, що полягають у самочинному будівництві зазначеної мансарди не можуть позбавити позивачку належної їй частини введеного в експлуатацію спірного будинку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачці необхідно виділити приміщення будинку та господарські будівлі і споруди згідно варіанту №1 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 13.12.2021 року №2-21, які разом відповідають 65/100 частини площі будинку, вартістю 1 051 164, 50 грн. зі стягненням із неї на користь відповідача 241 793, 50 грн., яка складає грошовий еквівалент перевищення цієї частини будинку над 35/100 частин будинку, які присуджуються відповідачу.

Згідно вказаного висновку експерта 1-й варіант поділу будинку (35/100 та 65/100) не передбачає втручання в капітальні конструкції та інженерні мережі будинку, тоді як 2 варіант (40/100 та 60/100) вимагатиме таких втручань і виконання будівельних робіт по переплануванню приміщень спеціалізованими будівельними організаціями (т.2, а.с. 110).

Із запропонованих експертом варіантів поділу вбачається, що приміщення мансарди (1.17, 1.18, та 1.19) розміщені зверху над частинами будинку, які є меншими за площею за обома варіантами поділу.

Оскільки позивачка не здійснювала самочинне будівництво мансарди, тому їй не може бути виділена менша частина будинку, бо до неї перейдуть проблеми із знесення мансарди. А тому, оскільки відповідач одноосібно здійснив таке будівництво, то саме йому має бути виділена частина будинку, до якої він зробив надбудову - менша за площею при поділі.

У постанові ВСУ №6-12цс13 від 03.04.2013 року зазначено, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (у квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці у ньому суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, як що це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість здійснення наступного поділу майна, здійснивши взаємне зарахування компенсації, які сторони мають сплатити одна одній:

- ОСОБА_2 - 65/100 частини площі нерухомості вартістю 1 051 164,50 грн.; частина компенсації в зв`язку з припиненням права власності на автомобілі в сумі 27 351,00 грн., всього 1 078 496 грн.;

- ОСОБА_1 - 35/100 частини площі нерухомості вартістю 567 577,50 грн., частина грошових коштів від продажу 2 автомобілів в сумі 510 918,50 грн., всього 1 078 496 грн.

Таким чином суд дійшов правильного висновку, що позов ОСОБА_2 в частині поділу спільного майна подружжя є обґрунтованим та підлягає задоволенню в цій частині.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції в частині встановлення сервітуту.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно копії договору дарування від 17.10.2003 року (т.1 ст. 125-132) відповідач є власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 , на якій розміщений спірний будинок.

Вказана ділянка була поділена відповідачем на дві окремі земельні ділянки, і на тій з них, яка має кадастровий номер :08:010:0055, розміщений спірний будинок (т.1 ст. 124).

Разом з тим, колегія суддів вважає, що підстави для встановлення сервітуту щодо належної відповідачу на праві власності земельної ділянки з кадастровим номером: :08:010:0055, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні, оскільки ОСОБА_2 не обґрунтувала необхідність встановлення сервітуту, не надала до суду належних та достатніх доказів того, що використання своєї власності у визначений спосіб є неможливим без обтяження сервітутом земельної ділянки відповідача та не довела того, що задоволення її потреб неможливо здійснити будь-яким іншим способом.

Статтею 98 Земельного кодексу України визначено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Згідно із положеннями ст.ст. 91, 96 ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Земельний сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду (стаття 100 ЗК України).

Відповідно до положень ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій особі, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом.

Згідно зі ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Статтею 404 ЦК України та статтею 99 ЗК України визначено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

У пункті 22-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені статтею 99 ЗК України і цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Отже, закон вимагає від позивача надання суду доказів на підтвердження того, що нормальне використання своєї власності неможливо без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки. При цьому слід довести, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити яким-небудь іншим способом.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою-другою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Порушуючи перед судом питання встановлення сервітуту на земельній ділянці з кадастровим номером: :08:010:0055 ОСОБА_2 не обґрунтувала належним чином необхідність встановлення сервітуту, не довела безальтернативності захисту свого права власника земельної ділянки іншим способом, аніж встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту, та найменшої обтяжливості обраного нею способу встановлення такого сервітуту для власника земельної ділянки, при тому, що відповідач заперечував проти задоволення вимог ОСОБА_2 .

Також, ОСОБА_2 не забезпечила надання суду висновку експерта або спеціаліста у відповідній галузі, який би підтверджував, що в даному випадку задоволення потреб ОСОБА_2 неможливо здійснити іншим способом, ніж встановлення земельного сервітуту відносно земельної ділянки відповідача, а також який би визначав необхідний обсяг такого сервітуту та частину земельної ділянки щодо якої встановлення земельного сервітуту є необхідним. При цьому, суд не є спеціалістом у вирішенні вищевказаних питань, що відносяться до компетенції відповідних спеціалістів.

Враховуючи вищевикладене, у суду першої інстанції були відсутні підстави для встановлення сервітуту щодо належної відповідачу на праві власності земельної ділянки з кадастровим номером: :08:010:0055, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині встановлення земельного сервітуту.

Враховуючи викладене, рішення Березанського міського суду Київської області від 15 червня 2023 року підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині встановлення земельного сервітуту з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення Березанського міського суду Київської області від 15 червня 2023 року підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України рішення Березанського міського суду Київської області від 15 червня 2023 року підлягає скасуванню і в частині розподілу судових витрат. Відтак з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 6 210,72 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви.

При цьому, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 витрат, понесених у зв`язку із складанням експертної оцінки житлового будинку від 04 липня 2019 року в розмірі 1 200,00 грн., та витрат, понесених у зв`язку із ксерокопіюванням копій доказів в розмірі 480,00 грн. в рамках вирішення питання про відшкодування судових витрат, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ЦПК України висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Положення статті 139 ЦПК України передбачають, що судом встановлюється розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Учасниками справи є, зокрема, сторони, треті особи (частина перша статті 42 ЦПК України). Сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач (частина перша статті 48 ЦПК України).

Таким чином ЦПК України встановлює порядок проведення експертизи на замовлення учасника справи та порядок відшкодування витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони. Це означає, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі.

Оскільки в межах спірних правовідносин замовлення експертної оцінки житлового будинку та отримання звіту про оцінку нерухомого майна від 04 липня 2019 року відбулося за ініціативою позивачки ОСОБА_2 до звернення до суду з позовом, відсутні підстави для відшкодування останній витрат на підготовку вказаного звіту в порядку розподілу судових витрат.

Здійснення учасником справи замовлення експертного дослідження в поза процесуальному порядку обмежує право іншої особи приймати участь у процесі проведення дослідження, зокрема подавати заяву про відвід експерта.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі №824/647/19-а.

При цьому, колегія суддів враховує, що вимоги про відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням оцінки вартості нерухомого майна, в розмірі 1 200,00 грн. були заявлені ОСОБА_2 не в порядку відшкодування збитків, як позовна вимога, а в порядку вирішення питання про розподіл судових витрат. А відтак, у суду відсутні підстави для стягнення вказаних витрат.

Також, ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача на її користь витрати в розмірі 480,00 грн. на ксерокопіювання копій доказів, які вона додала до поданої до суду заяви про зміну предмета позову, копію якої було направлено відповідачу. На підтвердження понесення витрат на ксерокопіювання копій доказів ОСОБА_2 надала суду копію товарного чеку № 10-08/22 від 10 серпня 2022 року, зі змісту якого вбачається, що було здійснено ксерокопії документів ч/б формату А4 (для ОСОБА_2 ). Разом з тим, з вказаного товарного чеку неможливо встановити ксерокопіювання яких саме документів було здійснено.

Відтак, заявлені ОСОБА_2 витрати, понесені у зв`язку із ксерокопіюванням копій доказів в розмірі 480,00 грн. не підлягають стягненню з відповідача, як такі, що не підтверджені належними та допустимими доказами.

Також, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині вирішення питання відшкодування ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України правнича допомога є складовою судових витрат.

Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, надання правничої допомоги ОСОБА_2 здійснювалося в суді першої інстанції адвокатом Писаренко О.О.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу ОСОБА_2 надала договір № 08/07 про надання правничої допомоги від 08 липня 2022 року; акт про надання правничої допомоги від 15 червня 2023 року; звіт про виконання правничої допомоги (детальний опис змісту й обсягу наданих послуг та витрат) станом на 15 червня 2023 року за період з 08 липня 2022 року по 15 червня 2023 року.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову ОСОБА_2 є поділ майна подружжя. Надання правничої допомоги в справах даної категорії не потребує складного аналізу норм матеріального права, судової практики чи великого обсягу документів.

Крім того, колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , а відтак, враховуючи предмет спору, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, вимоги пропорційності та розумності, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, додаткове рішення Березанського міського суду Київської області від 15 вересня 2023 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 25 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги адвоката Семенюк Тетяни Миколаївни, подані в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Березанського міського суду Київської області від 15 червня 2023 року та на додаткове рішення Березанського міського суду Київської області від 15 вересня 2023 року задовольнити частково.

Рішення Березанського міського суду Київської області від 15 червня 2023 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення сервітуту та в частині вирішення питання про розподіл судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення сервітуту відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 6 308,00 грн. та витрати за судову експертизу за висновком № 2-21 від 13 грудня 2021 року в розмірі 6 210,72 грн.

В іншій частині рішення Березанського міського суду Київської області від 15 червня 2023 року залишити без змін.

Додаткове рішення Березанського міського суду Київської області від 15 вересня 2023 року про відшкодування витрат на правничу допомогу скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 27 листопада 2023 року.

Суддя-доповідач

Судді