РІШЕННЯ

Іменем України

04.12.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

секретаря судових засідань Лозинського Т.-Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові матеріали заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

Заявники звернулися до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 31 жовтня 2006 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений актовий запис № 4198. Ще до укладення шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спільне життя у них не склалося. До шлюбу вони знали одне одного десять років, але, як виявилося після шлюбу, у них були зовсім протилежні погляди на сімейне життя. Фактично шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться. Просять заяву задоволити.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 15.09.2023 р. відкрито провадження у справі.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України до суду не надійшло.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявники зареєстрували шлюб 31 жовтня 2006 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 4198, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб сірія НОМЕР_1 від 31.10.2006 року.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Ч. 3 цієї статті визначено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей.

Відповідно до положень Сімейного кодексу України шлюб може бути розірвано за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, в порядку, встановленому ст. 109 цього Кодексу.

На підставі встановлених обставин суд дійшов наступного висновку.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Заявники скористались даним правом та звернулись до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги спільну заяву заявників, суд вважає, що причини, що спонукають їх наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Частиною 3 статті 109 Сімейного Кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Подана заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушенні їх особисті та майнові права, а також права їхніх малолітніх дітей, що відповідає вимогам ст. 109 СК України.

У відповідності до вимог ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

В судовому засіданні встановлено, що причинами розпаду стало фактичне припинення шлюбних відносин подружжя. Заявники досягли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу, а також щодо участі у вихованні та утриманні спільної дитини.

Суд вважає, що причини, які спонукають заявників наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а також інтересам дитини, що має істотне значення. З врахуванням встановлених обставин у суду також немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, внаслідок чого заява про розірвання шлюбу підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.2, 10, 13, 81, 229, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 293, 294, 354 ЦПК України, ст.ст. 24, 109, 112 СК України, суд

ухвалив:

Заяву задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 31 жовтня 2006 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 4198.

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням законної сили.

Рішення після набрання ним законної сили надіслати до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд, що ухвалив рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Заявник2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Ванівський Ю.М.