Провадження №2/523/113/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді - Малиновського О.М.

за участю секретаря - Славинського А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації ОМР про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 22.11.2022року звернулась до суду з позовними вимогами у яких просить:

-позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі частки від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття;

-призначити опікуном малолітньої ОСОБА_3 - ОСОБА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_3 є племінницею позивачки. Батько дитини ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , мати дівчинки ОСОБА_2 свої батьківськи обов`язки не виконує: участі у житті дитини не приймає, не зустрічається з нею, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дівчинка постійно проживає разом з позивачем, перебуває на повному її утриманні, всі питання щодо виховання племінниці вирішуються без участі матері. Наразі, позивач займається оформленням опікунства над дівчинкою, проте оскільки відповідач не позбавлена батьківських прав, позивач не має можливості оформити опікунство над дитиною. Вважає, що позбавлення батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. В обґрунтування стягнення аліментів посилається на положення ст. 166 СК України. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 06 січня 2023 р. провадження у справі було відкрито та призначений розгляд справи в загальному позовному провадженні.

Ухвалою суду від 21.02.2023 р. підготовче судове засідання було закрито та призначений розгляд справи за участю сторін.

Позивач та представник позивача під час проведення судового засідання позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. В судове засідання призначене на 23.05.2023 р. позивач не з`явилась. Від представника позивача - адвоката Безбабної А.О. надійшла заява про проведення судового засідання без її участі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, судова повістка про дату, час та місце розгляду справи направлялась судом належним чином. Згідно даних відділу адресно -довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області ОСОБА_2 зареєстрована з 24.04.2019р. за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до відповіді з КУ « Обласний центр обліку бездомних громадян» від 09.02.2023р. центр, за адресою якого зареєстрована відповідач, надає соціальну допомогу без забезпечення проживання. Таким чином, відповідачка будучи зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 за даною адресою не проживає, а тому у відповідність до положень п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена про розгляд справи.

Представник органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради до судового засідання не з`явилась, направила заяву про розгляд справи без її участі. Разом із заявою направлено висновок.

За письмовою згодою представника позивача та за відсутності відзиву на позовну заяву справа розглянута в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Суд, заслухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові доказі по справі, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини.

З матеріалів справи, зокрема з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Суворовським районним у місті Одесі відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області убачається, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 . Батьками у свідоцтві записані: ОСОБА_5 , ОСОБА_2 .

Батько дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 про що Відділом ДРАЦС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Одеса) складено актовий запис про смерть № 9913 та видано свідоцтво серії НОМЕР_2 .

Мати - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно посвідчення КУ «Обласний центр обліку бездомних громадян» № 5450 знаходиться на обліку у центрі бездомних осіб, як особа яка не має постійного місця проживання.

З наданого висновку органом опіки та піклування від 17.05.2023р.№ 01-05-3/208вх судом були встановлені наступні відомості.

Так, згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, наданою Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 24.04.2019.

Відповідно до посвідчення Комунальної установи «Обласний центр обліку бездомних громадян» від 07.11.20018 № 7423 малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взята на облік.

Мати дитини - ОСОБА_2 з 2020 року не приймає участі у вихованні та розвитку своєї доньки, ОСОБА_3 , не спілкується з нею, не проявляє материнської турботи, не вітає на свята та дні народження, не хвилюється за її життя та здоров`я, жодного разу не надавала матеріальної допомоги дитині, не проявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти та взагалі не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, особливо після смерті батька. На протязі всього часу вихованням та розвитком дитини, ОСОБА_3 , займається її рідна тітка, ОСОБА_1 .

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 04.02.2019 по справі № 523/17702/18 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей). Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 22.05.2020 по справі №523/3255/20 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП (вчинення дрібного хуліганства).

Відповідно до інформації, наданої Одеським закладом дошкільної освіти «Ясла-садок» №295 Одеської міської ради від 21.11.2022 № 01-25/401, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було зараховано до вказаного закладу 31 серпня 2021 року за заявою батька, ОСОБА_5 . З вересня 2021 року по лютий 2022 року ОСОБА_3 приводили до закладу дошкільної освіти та забирали - батько та тітка, ОСОБА_1 . З вересня 2022 року по теперішній час ОСОБА_3 за заявою батька приєднана до дистанційного навчання на базі Одеського ЗДО № 295. Тітка, ОСОБА_1 , контактує щодо дистанційного навчання з адміністрацією та вихователем закладу. Дівчинка щодня вчасно приєднується до онлайн занять, виконує всі завдання.

Відповідно до інформації КНП «Дитяча міська поліклініка № 2» Одеської міської ради від 24.03.2023 № 193 декларація на медичне обслуговування малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , укладена з лікарем-педіатром ОСОБА_6 16.10.2020. Після смерті батька дитина проживає в родині своєї тітки, ОСОБА_1 . Мати, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з родиною не проживає.

Відповідно до листа Центру соціальних служб Одеської міської ради від 27.02.2023 № 04/01-428 фахівцем із соціальної роботи ВСР ЦСС ОМР у Суворовському районі здійснено вихід для проведення оцінки потреб сім`ї/особи тітки, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою проживання: АДРЕСА_2 , складено акт оцінки потреб сім`ї/особи з якою проживає дитина.

Таким чином, аналізуючи викладені вище обставини, слід дійти висновку, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 станом на час розгляду справи залишилась без батьківської турботи та піклування та єдиною особою, яка займається її вихованням та піклуванням, є позивач у справі - ОСОБА_1 .

Дані обставини були підтверджені допитаними у судовому засідання свідками: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які показали, що дійсно дитина - ОСОБА_3 з 2020р. проживає з ОСОБА_1 , яка є її тіткою, мати дитини жодного разу не навідалась до дитини, останній раз її бачили у 2020р.. ОСОБА_1 повністю займається піклуванням та вихованням дівчинки.

Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради на підставі висновку № 01-05-3/208вх. від 15 травня 2023 р. вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно її доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки вона тривалий час з донькою не спілкується, участі у її вихованні та утриманні не приймає, її життям, розвитком та станом здоров`я не цікавиться.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Конституцією України ч.3 ст.51 закріплені основні принципи охорони державною сім`ї, дитинства, материнства та батьківства.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно приписів ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з наданих суду доказів.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Так, Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини.

Під час розгляду даної справи суд дійшов висновку, що таке втручання спрямоване на захист прав і свобод малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно, воно має законну мету у розумінні пункту 2 статті 8 Конвенції.

Статтею 9 Конвенції про права дитини встановлено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

При цьому, встановленні під час розгляду даної справи обставини переконують суд у тому, що ОСОБА_2 взагалі не має бажання виконувати батьківські функції щодо своєї малолітньої дитини. Докази протилежного у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, зазначені обставини дають суду обґрунтовані підстави для переконання, що через тривалий час окремого проживання між відповідачем та дитиною втрачено родинні зв`язки та розуміння її вікових психологічних особливостей. Мати дитиною не цікавиться, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до дитини, що розцінюється судом як свідоме нехтування своїми обов`язками.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач тривалий час ухилялась від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не займається її вихованням, не піклується, матеріально не забезпечує, не цікавиться фізичним, моральним і духовним розвитком малолітньої дитини, а тому суд вважає, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слід позбавити батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. В силу віку дитини (5років) бажання дитини щодо призначення опікуна не встановлювалось.

Виходячи зі змісту ст. 63 ЦК України та ст. 244 СК України, опікуном або піклувальником дитини може бути повнолітня фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

З наявного в матеріалах справи висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 17.05.2023 року № 01-05-3/208вх, орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради після проведеної перевірки, вважає доцільним призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , опікуном над малолітньою дитиною ОСОБА_3 .

Частиною 4 статті 167 СК України передбачено, що якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є рідною тіткою ОСОБА_3 , зі сторони батька ( копія свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , витяг про державну реєстрацію щодо підтвердження зміни дошлюбного прізвища), а тому є для дитини близькою людиною з якою в дівчинки склались довірительні відносини.

Оскільки судом задоволені позовні вимоги щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітньої доньки, суд враховуючи інтереси малолітньої дитини, прийшов до висновку про доцільність призначення її опікуном тітку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

У статті 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

За положеннями частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

А тому, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі1/4 частина з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку підлягають задоволенню.

Згідно приписів ст. 191 ч. 1 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Щодо розподілу судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно ст. 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

А тому, на виконання вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 992,40 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів, встановлений Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ з урахуванням ставок судового збору станом на 01.01.2022 року.

На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню.

На підставі ст.ст. 164, 166, 170, 182, 183 СК України, ст.ст. 60, 63 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 81, 141, 247, 263-265, 280-282, 354, 430 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити над малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - опіку.

Призначити опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі частки від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22 листопада 2022 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП НОМЕР_4 )сплачений судовий збір в розмірі в розмірі 992/дев`ятсот дев`яносто дві/грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір в розмірі 992/дев`ятсот дев`яносто дві/ грн. 40 коп.

Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в Одеський апеляційний суд через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного тексту рішення суду.

Повне рішення складено 26 травня 2023 р.

Суддя