Провадження № 4-с/202/45/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Михальченко А.О.

секретар судового засідання Пономаренко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу № 202/15973/23 за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Петропавлівського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою, яку мотивував тим, що 11.07.2023, під час звернення до нотаріуса йому стало відомо про те, що 04.05.2016 на підставі постанови державного виконавця Петропавлівського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ВП №50875463 від 04.05.2016 на його майно, а саме на будинок АДРЕСА_1 накладено арешт (номер обтяження 14407066 від 04.05.2016).

З відповіді на адвокатський запит йому стало відомо, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №50875463 з примусового виконання виконавчого листа №202/5505/15 виданого 01.10.2015 Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором на користь АТ «УкрСиббанк» в рамках якого і було накладено арешт на його нерухоме майно.

В подальшому дане виконавче провадження було завершено на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» (за заявою стягувача).

22.12.2018 зазначений виконавчий лист надійшов до відділу ДВС повторно та на його виконання було відкрито ВП №57947563. В рамках даного виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

28.02.2020 за заявою стягувача виконавче провадження №57947563 було закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» (у зв`язку з фактичним виконанням), але державним виконавцем не було вирішено питання щодо скасування обтяження його майна і на даний час арешт, накладений в рамках виконавчого провадження ВП №50875463, може бути знятий лише за рішенням суду.

Враховуючи викладене вважає, що постанова від 04.05.2016 про накладення арешту на житловий будинок підлягає скасуванню, а запис про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно підлягає вилученню.

Просив суд скасувати постанову ВП №50875463 від 04.05.2016 винесену державним виконавцем Петропавлівського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про арешт майна боржника ОСОБА_1 , якою накладено арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати Петропавлівський ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , а саме з житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що накладений Петропавлівським районним ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження ВП №50875463 від 04.05.2016, реєстраційний номер обтяження 14407066 від 04.05.2016 та провести всі необхідні дії по вилученню обтяження у відповідному реєстрі.

18.08.2023 провадження за скаргою відкрито.

21.08.2023 від Петропавлівського ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області надійшов відзив на скаргу з якого випливає, що відділ вважає вимоги скарги безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав.

У відділі на виконанні перебувало виконавче провадження №50875463 з примусового виконання виконавчого листа №202/5505/15-ц виданого 01.10.2015 Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 50618,38 швейцарських франків 38 сантимів, що за курсом НБУ, станом на 13.02.2015, становило 1 373548,67 грн. та судового збору у розмірі 1522,20 грн. на користь ПАТ «УкрСиббанк».

04.05.2016, в межах даного виконавчого провадження, накладено арешт на майно боржника.

28.02.2017 виконавче провадження завершено на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», але арешт з майна боржника не знімався.

22.12.2018 вищезазначений виконавчий документ надійшов на виконання повторно, на підставі заяви стягувача від 22.12.2018, у зв`язку з чим було відкрито виконавче провадження №57947563. Крім того було винесено постанову про стягнення виконавчого збору на суму 137 062,37 грн.

29.01.2020 від АТ «УкрСиббанк» надійшла заява про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» - фактичне виконання, тобто боржника сплатив борг на користь стягувача вже під час примусового виконання рішення суду.

28.02.2020 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», а постанова про стягнення виконавчого збору було відокремлена в окреме виконавче провадження 61489684 для подальшого виконання, яке на теперішній час перебуває на виконанні.

Станом на 21.08.2023 сума не стягнутого виконавчого збору складає 125 015,40 грн.

Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не сплатив виконавчий збір у державного виконавця відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника, оскільки арешт на майно боржника було накладено правомірно з дотриманням норм чинного законодавства з метою повного фактичного виконання рішення суду.

Просили у задоволенні скарги відмовити.

Повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду боржник, його представник адвокат Солодовников С.О., та заінтересована особа до суду не з`явилися, надали заяви про розгляд скарги без їх участі, що у відповідності до ч.2 ст.450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Судом витребувана копія виконавчого провадження, яка надана суду 23.10.2023.

Дослідивши доводи скарги, матеріали якими вона обґрунтована, а також матеріали виконавчого провадження суд прийшов до наступного.

Статтею 18 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки тощо.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що на виконанні Петропавлівського ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області перебувало виконавче провадження №50875463 з примусового виконання виконавчого листа №202/5505/15-ц виданого 01.10.2015 Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 50618,38 швейцарських франків 38 сантимів, що за курсом НБУ, станом на 13.02.2015, становило 1 373548,67 грн. та судового збору у розмірі 1522,20 грн. на користь ПАТ «УкрСиббанк».

04.05.2016, в межах даного виконавчого провадження, накладено арешт на майно боржника.

28.02.2017 виконавче провадження завершено на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», але арешт з майна боржника не знімався.

Приписами ч.5 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

22.12.2018 вищезазначений виконавчий документ надійшов на виконання повторно, на підставі заяви стягувача від 22.12.2018, у зв`язку з чим було відкрито виконавче провадження №57947563. Крім того було винесено постанову про стягнення виконавчого збору на суму 137 062,37 грн, що відповідає вимогам ч.4 ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження», якою визначено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

29.01.2020 від АТ «УкрСиббанк» надійшла заява про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» - фактичне виконання, тобто боржника сплатив борг на користь стягувача вже під час примусового виконання рішення суду.

28.02.2020 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.9 ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Однак, у даній справі судом встановлено, що фактичне виконання рішення відбулось після відкриття виконавчого провадження №57947563.

Частиною 1 ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 59 Закону № 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно з частиною другою статті 50 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Водночас, у випадку повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 (зі змінами на час виникнення правовідносин) встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

В даній справі судом встановлено, що 28.02.2020 державним виконавцем винесена постанова про стягнення виконавчого збору, яка зареєстрована в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ 06.03.2020. Виконавче провадження № 61489684.

Станом на 04.12.2023 виконавче провадження №61489684 триває. Сума не стягнутого виконавчого збору складає 125 015,40 грн.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

В даній справі судом встановлено, що державним виконавцем вирішено питання про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, але ОСОБА_1 виконавчий збір не сплатив, а відтак підстав для визнання дій державного виконавця неправомірними та зобов`язання його вчинити певні дії щодо скасування арешту відсутні, у зв`язку з чим у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.451 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Петропавлівського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня підписання ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала складена та підписана суддею 04.12.2023.

Суддя А. О. Михальченко