30.05.2023
справа № 642/2735/23
Провадження 2-о/642/84/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року суддя Ленінського районного суду м.Харкова Грінчук О.П., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , зацікавлена особа: Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківській обл. про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

До суду надійшла вказана заява, в якій заявник просила суд встановити факт постійного проживанняЗульфугарова ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року.

Вивчивши матеріали заяви, дійшов до висновку, що позовна заява подана без додержання вимог, встановленихст. 175 ЦПК України.

Стаття 187 ЦПК України регламентує дії судді перед вирішенням питання про відкриття провадження у справі, в тому числі суддя має перевірити належність справи до юрисдикції та підсудності суду.

Визначити підсудність суду - означає з`ясувати коло цивільних справ, які даний суд компетентний вирішувати по суті.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Відповідно до ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення (в даному випадку заява про встановлення факту постійного проживання на території України), подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Заявник зазначає адресу свого проживання: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим звернувся із даною заявою саме до Ленінського районного суду м. Харкова.

Однак, заявником не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 проживає за вказаною адресою, у зв`язку з чим справа територіально підсудна Ленінського районному суду м. Харкова.

Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру (ч. 8 ст. 187 ЦПК України).

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 29.05.2023, наданої на запит суду, за вказаними параметрами: « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » особу не знайдено.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, заявнику необхідно встановити даний юридичний факт з метою отримання громадянства України.

Верховний Суд у постанові від 18 липня 2018 року у справі № 379/775/17-ц вказав, що порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 в редакції від 27 червня 2006 року № 588/2006, передбачає, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до пункту 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає до відповідного органу заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням, зобов`язання припинити іноземне громадянство - для іноземців, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. При цьому при вирішенні питання про обґрунтованість заявленої вимоги суду, крім перевірки та встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року, необхідно встановити той факт, що заявник подав до компетентного органу зобов`язання припинити іноземне громадянство письмово оформлену заяву іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданств) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України (абзац 12 статті 1 Закону України «Про громадянство України»).

Проте всупереч вказаному, заявник не надав суду докази на підтвердження того, що він подав до компетентного органу зобов`язання припинити іноземне громадянство та письмово оформлену заяву іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданств) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.

Крім того, в заяві заявник посилається на ту обставину, що в телефонному режимі йому було відмовлено в отриманні громадянства України, оскільки відсутній факт його постійного проживання на території України в 1991 році.

Згідно ч.2 ст. 318 ЦПК України, до заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (у редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588) визначено процедуру набуття громадянства України за територіальним походженням.

Однак, всупереч передбаченим законом вимогам, до заяви не додано докази звернення ОСОБА_2 до заінтересованої особи із заявою про набуття громадянства України та що йому було відмовлено відмовлено у прийнятті документів, що безпосередньо стосується заявлених вимог і має істотне значення для правильного вирішення справи по суті.

При цьому, наявність такої відмови є підставою для звернення до суду для захисту його порушених, невизнаних прав.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити заявнику, що невиконання вимог ухвали суду у встановлений строк є підставою вважати позовну заяву неподаною та такою, що підлягає поверненню позивачеві.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185, 316, 318, 260-261 ЦПК України, суддя,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , зацікавлена особа: Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківській обл. про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без руху, надати заявнику строк протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити заявнику, що невиконання вимог ухвали суду у встановлений строк є підставою вважати заяву неподаною та такою, що підлягає поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: