Справа №709/320/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2023 року смт Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Левченка В. В.,

за участі секретаря судового засідання - Нікітенко В. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у залі судових засідань Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення аліментів на період навчання.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано в судовому порядку. Від шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 . На теперішній час син навчається на денній формі в Черкаському національному університеті імені Богдана Хмельницького та перебуває на утриманні позивача. Відповідач допомоги не надає, однак як батько дитини має можливість надавати допомогу. З огляду на викладене, посилаючись на приписи СК України, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, який навчається, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) до досягнення 23 років.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 03 квітня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подала до суду заяву про проведення судового засідання за відсутності позивача та її представника. Відповідач подав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Вказав на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази понесених матеріальних витрат повнолітнім сином, в інтересах якого і звернулася з позовом його колишня дружина. Отже, потреба у матеріальному забезпечені в зв`язку з навчанням нічим не обгрунтована, а сама довідка про те, що син навчається, не може бути доказом саме таких потреб. Окрім того відповідач має іншу сім`ю, у нього на утриманні також знаходиться неповнолітній син, з ним проживають його батьки, які є людьми пенсійного віку. Просив врахувати, що особи, які досягли 18 років є повнолітніми, отримують повну дієздатність і можуть самостійно піклуватися про себе, якщо це потрібно. В поданій до суду заяві відповідач просив проводити розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову категорично заперечував.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно з копією виданого повторно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від

01 серпня 2017 року відповідач є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю - позивачем по справі та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Іркліївської сільської ради від

03 квітня 2023 року № 326 (а.с. 29).

Судом встановлено, що син сторін навчається у Черкаському національному університеті імені Богдана Хмельницького на 1 курсі ОС "бакалавр" за спеціальністю Інформаційні системи та технології ООП Інтелектуальний аналіз даних на денній формі навчання (контракт) з 15 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року (а.с. 6).

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цимпотребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).

При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

В обгрунтування позовних вимог, позивач надала суду лише довідку з місця навчання, видану Черкаським національним університетом імені Богдана Хмельницького про те, що ОСОБА_4 навчається на 1 курсі ОС "бакалавр" за спеціальністю Інформаційні системи та технології ООП Інтелектуальний аналіз даних на денній формі навчання (контракт) з 15 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року (а.с. 6).

При цьому, будь-які інші докази на підтвердження обгрунтованості позовних вимог в матеріалах справи відсутні.

Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази повинні бути належні, допустимі та достовірні.

Згідно із ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Так, подаючи до суду позовну заяву, ОСОБА_1 не довела існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, що є її процесуальним обов`язком.

Суд констатує, що матеріали справи не містять жодних доказів, як можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання свого повнолітнього сина, так і потреби останнього в матеріальній допомозі від свого батька у зв`язку саме із навчанням останнього та неможливості працевлаштування для забезпечення своїх потреб.

Відповідачем на підтвердження своїх заперечень надано суду копію свідоцтва про шлюб та копію свідоцтва про народження сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 50).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта інформація щодо нерухомого майна відповідача відсутня (а.с. 66).

З копії трудової книжки ОСОБА_2 вбачається, що останній офіційно не працює

(а.с. 51-52).

В свою чергу, з урахуванням наданих відповідачем доказів на підтвердження його матеріального стану, які не спростовано позивачем, судом встановлено, що відповідач не має фінансової можливості надавати допомогу повнолітньому сину у зв`язку з продовженням останнього навчання.

Лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Таким чином, ненадання будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у повнолітньої дитини потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників, тощо) та можливість відповідача надавати таку допомогу є підставою для відмови у задоволенні позовної заяви про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання після досягнення повноліття.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20.05.2020 року у справі

№ 635/1139/17 (провадження № 61- 350св17).

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання - відмовити.

Повні найменування сторін та інших учасників справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцятии днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Суддя В. В. Левченко