Справа № 522/2085/23
Номер провадження 2/522/2765/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі судового засідання Прусс О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2023 року позивач звернувся із позовом до ОСОБА_2 в якому просив стягнути із відповідача грошові кошти у розмірі 318 439,75 (триста вісімнадцять тисяч чотириста тридцять дев`ять) гривень 75 копійок.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 08.06.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики у вигляді розписки, відповідно до умов якого відповідач отримала від позивача грошову суму у розмірі 9 575 (дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят пять) доларів США 00 копійок, та зобов`язалася їх повернути до 07.07.2022 року включно. Однак, станом на день звернення до суду грошова сума у повному обсязі так і не була сплачена. Посилаючись на вимоги статей 1046 - 1049 ЦК України, просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Приморського районного суду від 28.02.2023 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Справу призначено до розгляду.

У судове засідання, яке призначено на 19.04.2023 року з`явились: позивач, представник позивача адвокат Бессараба П.А. та представник відповідача адвокат Грицюк О.О., який заявив клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що він тільки уклав договір з відповідачем і йому необхідно ознайомитись з матеріалами справи для підготовки відзиву на позовну заяву, тому просив суд відкласти судове засідання на іншу дату.

Приймаючи до уваги положення статей 43, 49, 178, 240 ЦПК України, суд на місці ухвалив задовольнити клопотання представника відповідача адвоката Грицюк О.О. та надати йому час для ознайомлення з матеріалами справи і підготовки відзиву на позовну заяву.

У наступне судове засідання, що було призначене на 19.06.2023 року о 11 годині 30 хвилин з`явився представник позивача адвокат Бессараба П.А., відповідач та представник відповідача адвокат Грицюк О.О. у судове засідання не з`явились, відзив від сторони відповідача у встановлений судом строк до суду не подано. Натомість до суду від представника відповідача адвоката Грицюк О.О. 19.06.2023 року о 00 годині 31 хвилина надійшла заява про відкладення розгляду справи, що призначена на 19.06.2023 року о 11 годині 30 хвилин, у зв`язку з тим, що він зайнятий у іншому судовому засіданні Суворовського районного суду м.Одеси у кримінальній справі.

Приймаючи до уваги наведене представником відповідача у заяві про відкладення розгляду справи, суд на місці ухвалив задовольнити заяву представника відповідача адвоката Грицюк О.О. та оголосити перерву у судовому засіданні на 27.09.2023 року о 10 години 00 хвилин.

27.09.2023 року у судове засідання о 10 годині 00 хвилин з`явився представник позивача адвокат Бессараба П.А., відповідач та представник відповідача у судове не з`явились. Натомість до суду надійшла знову заява представника відповідача адвоката Грицюк О.О. про відкладення справи на іншу дату у зв`язку з зайнятістю адвоката Грицюк О.О. на час розгляду справи у судовому засіданні Одеського апеляційного суду. Вислухавши думку представника позивача адвоката Бессараби П.А., відносно заяви про відкладення розгляду справи на іншу дату, який заперечував проти задоволення заяви представника відповідача адвоката Грицюк О.О. посилаючись на затягування розгляду справи з боку сторони представника відповідача, суд місці ухвалив оголосити перерву та відкласти розгляд справи на 14.11.2023 року о 10 годині 40 хвилин.

У судове засідання, що призначено на 14.11.2023 року о 10 годині 40 хвилин з`явився представник позивача адвокат Бессараба П.А. Судове засідання технічними засобами просив не здійснювати. Відповідач та представник відповідача у судове не з`явились. Натомість до суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Грицюк О.О. від 13.11.2023 року, в якому він просить долучити до матеріалів судової справи докази та відкласти розгляд справи на іншу дату у зв`язку з зайнятістю адвоката Грицюк О.О. на час розгляду справи у судовому засіданні.

Дослідивши клопотання представника відповідача адвоката Грицюк О.О. від 13.11.2023 року, суд приходить до висновку відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Грицюк О.О. від 13.11.2023 року про долучення доказів та відкладення розгляду справи на іншу дату з огляду на наступне.

Представником відповідача адвокатом Грицюк О.О. неодноразово було подано клопотання про відкладення розгляду справи, а саме, за заявами представника відповідача адвоката Грицюк О.О. було відкладено судові засідання, що були призначені до розгляду на 19.04.2023 року, 19.06.2023 року, 27.09.2023 року, але жодного підтвердження поважності причини неявки у судове засідання з боку представника відповідача до суду не надано. Тому, приймаючи до уваги те, що представником відповідача не надано підтвердження поважності причини неявки у судове засідання, суд ставиться критично до клопотання представника відповідача адвоката Грицай О.О. про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Окрім цього, представником відповідача у клопотанні від 13.11.2023 року заявлено про долучення доказів, натомість у зазначеному клопотанні представник відповідача не просить суд поновити процесуальний строк для подачі доказів до суду. З огляду на те, що у встановлений судом строк для подачі відзиву та доказів, відповідач та представник відповідача до суду не подали відзив на позовну заяву та докази якими обґрунтовують свої заперечення у відповідності до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, суд приходить до висновку відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Грицюк О.О. від 13.11.2023 року про долучення доказів. Відмовляючи у задоволенні клопотання представника відповідача від 13.11.2023 року, суд наголошує на тому, що вказане клопотання з поміж іншого подане до суду з порушенням вимог ч.3 та ч.9 ст. 83 ЦПК України.

Згідно ч.3 ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Приписами ч.9 ст.83 ЦПК України передбачено, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Приймаючи до уваги норми ч.3 та ч.9 ст. 83 ЦПК України суд не бере до уваги відповідні докази, що подані до суду представником відповідача від 13.11.2023 року, так як, до вказаного клопотання не надано підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи.

Як зазначав неодноразово Верховний Суд, за змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Слід також враховувати правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 18.12.2019 у справі № 9901/949/18 та від 27.05.2020 у справі № 9901/11/19, про те, що загальнообов`язкові процесуальні правила є певною формою реалізації гарантій особи (кожного) на звернення до суду за захистом свого порушеного права чи обмеження свобод. У них презюмується, що кожен, хто звертається до суду за захистом свого права, відповідно до принципів верховенство права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, гласності і відкритості судового процесу, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, буде активним учасником судового провадження, зможе безпосередньо чи опосередковано через свого представника отримати судовий захист свого права.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. "Право на суд" не є абсолютним. Право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави та з боку держави може бути піддане обмеженням, зокрема шляхом встановлення певної процедури розгляду справи.

Враховуючи обставини справи та приймаючи до уваги приписи ч.3 ст. 12 ЦПК України, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та ч.1 ст.81 ЦПК України, суд, дослідивши та перевіривши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 08.06.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики у вигляді розписки, згідно якого позивач передав відповідачу грошові кошти в борг у розмірі 9 575 (дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят пять) доларів США 00 копійок, строком на один місяць, тобто до 07.07.2022 року включно. Зазначені кошти у розмірі 9 575 (дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят пять) доларів США 00 копійок, що становить на день подачі позову згідно курсу НБУ за 1 долар США/ 36,57 гривень України 350 157, 75 (триста п`ятдесят тисяч сто п`ятдесят сім) гривень 57 копійок, були отримані відповідачем у повному обсязі, що підтверджується власноруч написаною відповідачем розпискою, яка датована 08.06.2022 року.

У зв`язку з тим, що в розписці від 08.06.2022 року кінцева дата повернення позики, визначена 07.07.2022 року, позивач, починаючи з 08.07.2022 року, неодноразово звертався до відповідача в усній формі з вимогою про повернення суми отриманого нею боргу, але відповідач борг не повертала.

Після неодноразових звернень позивача до відповідача, відповідач зробила декілька виплат позивачу на банківську карту в якості повернення суми боргу, а саме:

- 27.10.2022 року, відповідач надіслала позивачу на банківську карту в якості повернення суми боргу 8000 (вісім тисяч) гривень;

- 01.11.2022 року відповідач надіслала позивачу на банківську карту в якості повернення суми боргу 8040 (вісім тисяч сорок) гривень;

- 02.11.2022 року відповідач надіслала позивачу на банківську карту в якості повернення суми боргу 8040 (вісім тисяч сорок) гривень;

- 04.11.2022 року відповідач надіслала позивачу на банківську карту в якості повернення суми боргу 4020 (чотири тисячі двадцять) гривень;

- 14.12.2022 року відповідач надіслала позивачу на банківську карту в якості повернення суми боргу 3618 (три тисячі вісімнадцять) гривень і пообіцяла до 25 грудня 2022 року повністю погасити борг. Але своїх зобов`язань відповідач не виконала.

Отже відповідачем частково сплачено борг лише у розмірі 31718 (тридцять одна тисяча сімсот вісімнадцять) гривень 00 копійок, залишок боргу становить 318 439,75 (триста вісімнадцять тисяч чотириста тридцять дев`ять) гривень 75 копійок.

Проте, відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав у повному обсязі та решту коштів боргу позивачу не повернув.

26.12.2022 року, позивачем була направлена письмова вимога відповідачу про повернення суми боргу за вказаною у розписці адресою реєстрації постійного місця проживання відповідача.

Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до вимог статті 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадку, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що термін виконання зобов`язання відповідача за договором позики сплинув 07.07.2022 року. Борг у повному обсязі відповідачем позивачу станом на 27.01.2023 року, тобто, на день звернення позивача до суду, не повернуто.

Розрахунок 3% річних (відповідно до ст. 625 ЦК України) здійснюється за формулою: Сума санкції = С х 3 х Д : 365 : 100, де С сума боргу, Д кількість днів прострочення. Таким чином, заборгованість 3% річних складає: 318 439,75 х 3 х 204 : 365 : 100 = 5339,32 гривень. Таким чином, загальна сума трьох відсотків річних за весь час прострочення складає 5339,32 (пять тисяч триста тридцять дев`ять) гривень 32 копійок.

Приймаючи до уваги розрахунок 3% річних (відповідно до ст. 625 ЦК України) станом на 27.01.2023 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем з урахуванням трьох відсотків за весь час прострочення становить 323 779,07 (триста двадцять три тисячі сімсот сімдесят дев`ять) гривень 07 копійок.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) викладено висновок про те, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до вчинення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Зазначене також узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 травня 2021 року у справі № 128/891/20-ц, провадження № 61-4560 св 21.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Як слідує із змісту ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Сума заборгованості не спростована належними та допустимими доказами, а тому з урахуванням викладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Суд вбачає, що не сплачуючи заборгованість відповідач порушує вимоги діючого законодавства України, а саме ст. 526 ЦК України, яка передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства; ст. 629 ЦК України, згідно якої, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, встановлено, що відповідач свої договірні зобов`язання за договором позики не виконав, і не повернув позикодавцю позичені у нього кошти у сумі і у строк, що визначений договором.

Відтак, позовні вимоги знаходять своє підтвердження матеріалами справи, а тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню залишок боргу за договором позики від 08.06.2022 року у розмірі 318 439,75 (триста вісімнадцять тисяч чотириста тридцять дев`ять) гривень 75 копійок та 3% річних (відповідно до ст. 625 ЦК України) у розмірі 5339,32 (пять тисяч триста тридцять дев`ять) гривень 32 копійок.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 за звернення з позовною заявою сплатив судовий збір у розмірі 3 237 гривень 80 копійок.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 237 гривень 80 копійок.

Керуючись ст. ст.12, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) суму боргу у розмірі 318 439,75 гривень 75 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) три відсотки річних за користування грошима у розмірі 5339 гривень 32 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 3 250 гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його отримання.

Суддя Свячена Ю.Б.