ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2698/23 Справа № 205/6968/19 Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Драгомерецької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кузьмінова Дмитра Валерійовича на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2020 року за позовом ОСОБА_1 до Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) правонаступником якого є Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Державної казначейської служби України, третя особа ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що в рамках примусового виконання Новокодацьким ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська у справі №206/6779/18 з її рахунку, відкритого у АТ «ПриватБанк» було незаконно списано грошові кошти, оскільки вона не була боржником у справі.

За її зверненням до органів ДВС була проведена перевірка, в результаті якої скасовані всі постанови державного виконавця, на підставі яких з неї стягнуто грошові кошти, а виконавчий документ повернуто стягувачу без прийняття до виконання. Разом з тим, Новокодацький ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області не повернув списані з її карткового рахунку в межах виконавчого провадження грошові кошти у розмірі 1 757 769 грн. 35 коп.

Просила стягнути з Державного бюджету України на її користь грошові кошти в розмірі 1 700 000 грн.; в рахунок компенсації моральної шкоди кошти в розмірі 170000 грн. та понесені судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2020 року, з врахуванням ухвали від 28 серпня 2020 року про виправлення описки, в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 серпня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2022 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 серпня 2021 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, судові витрати покласти на відповідачів.

В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вважає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що ДВС незаконно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, як і всі інші постанови в рамках виконавчого провадження №59232213, оскільки виконавчий документ, який подано на примусове виконання до ДВС судом першої інстанції не видавався. У зв`язку із цим постановами ДВС було скасовано постанови про відкриття виконавчого провадження, арешт майна боржника та стягнення виконавчого збору та повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття його до виконання. Тому вважає, що нею доведений факт незаконності дій ДВС щодо стягнення з її рахунку грошових коштів, а отже є підстави для стягнення матеріальної та моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) правонаступником якого є Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване. Вважає, що апелянтом не доведено наявності підстав для стягнення матеріальної та моральної шкоди, а дії державного виконавця в рамках виконання виконавчого провадження №59232213 проводились згідно із вимогами чинного законодавства.

Інші сторони не скористались своїм правом на подання відзивів на апеляційну скаргу, що відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання з`явилися представник ОСОБА_1 адвокат Кузьмінов Д. В., представник Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)- Літвінова А.І., представник Державної казначейської служби України-Дерновський М.Є..

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою заступника начальника Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 29 травня 2019 року відкрито виконавче провадження №59232213 з виконання виконавчого листа № 206/6779/18, виданого 22 квітня 2019 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу 1 700 000 грн.

Постановою заступника начальника Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Єремєєвої О. О. від 29 травня 2019 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на банківському рахунку ОСОБА_1 ..

04 червня 2019 року із карткового рахунку ОСОБА_1 згідно з виконавчим листом від 22 квітня 2019 року № 206/6779/18, виданим Самарським районним судом м. Дніпропетровська, у виконавчому провадженні № 59232213 списано грошові кошти в сумі 1 870 138 грн 28 коп..

Відповідно до розпорядження ЄДРВП № 59232213 грошові кошти в сумі 1 870 138,28 грн, що надійшли 07 червня 2019 року на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого провадження № 59232213 про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 1 700 000 грн, ОСОБА_2 перераховано: 1 700 000 грн; 170000 грн виконавчий збір; 138,28 грн витрати ГУЮ .

Грошові кошти в сумі 1 700 000 грн 11 червня 2019 року були перераховані на рахунок стягувача ОСОБА_2 , що підтверджується копією платіжного доручення від 11 червня 2019 року № 4805.

Постановою начальника Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 13 червня 2019 року виконавче провадження № 59232213 закінчено, у зв`язку з виконанням вимог виконавчого документа в повному обсязі (а.с. 111, т. 1).

За результатами перевірки виконавчого провадження № 59232213 постановою в.о. начальника Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 25 червня 2019 року скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 13 червня 2019 року; направлено на адресу стягувача лист щодо повернення помилково перерахованих коштів в розмірі 102 156 грн 74 коп. (а.с. 119, т. 1).

Згідно з листом Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2019 року № 9/99/2019 10 грудня 2018 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська була подана позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики та присвоєний єдиний унікальний номер 206/6779/19. Виконавчий лист, який перебуває на виконанні в Новокодацькому ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області не відповідає виконавчому листу, який видавався Самарським районним судом м. Дніпропетровська, оскільки форма відрізняється від оригіналу; у верхньому куті не зазначено номер провадження; зазначені інші учасники судового процесу, в оригіналі: ОСОБА_3 до ОСОБА_4 ; в наданій копії виконавчого листа сторонами є ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , відповідно і всі інші дані відрізняються від оригіналу; секретар Соловйова О. В. не може видавати виконавчий лист, оскільки вона не є секретарем суду; так само на печатці суду відображені не всі символи, а саме перед і після слова «Україна» не має такого символу «*»; дата видачі виконавчого листа в оригіналі 15 квітня 2019 року, а в наданій копії 22 квітня 2019 року (а.с. 14, т. 1).

Відповідно до листа Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2019 року № 9/100/2019 станом на 03 липня 2019 року в провадженні суду цивільних справ відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не надходило та не перебувало; виконавчий лист про примусове виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судом не видавався (а.с. 132, т. 1).

За результатами перевірки виконавчого провадження № 59232213 постановою начальника Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 05 липня 2019 року скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 29 травня 2019 року; скасовано постанову про арешт коштів боржника від 29 травня 2019 року; скасовано постанову про стягнення виконавчого збору від 29 травня 2019 року; винесено повідомлення про повернення виконавчого документу без виконання (а.с. 134, т. 1).

Відповідно до розпорядження ЄДРВП № 59232213 грошові кошти в сумі 57 765 грн 87 коп., що повернулись на депозитний рахунок відділу 11 липня 2019 року відповідно до статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» перераховано ОСОБА_1 (а.с. 173, 177, т. 1).

На заяву позивача від 22 липня 2019 року до Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області про повернення незаконно списаних грошових коштів Новокодацький ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області листом від 05 серпня 2019 року № 45193 повідомив, що кошти в сумі 57 765 грн 87 коп. перераховані на її рахунок; щодо повернення коштів в сумі 1 700 000 грн, які перераховані ОСОБА_2 , державним виконавцем 08 липня 2019 року направлено лист щодо повернення коштів. Станом на 05 серпня 2019 року кошти на депозитний рахунок відділу не повернулись. Також 15 липня 2019 року направлено повідомлення до Новокодацького відділення поліції щодо реагування відповідно до чинного законодавства (а.с. 176, т. 1).

До Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 грудня 2019 року було внесено відомості за номером 0000746 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України, у зв`язку з тим, що невстановлена особа, діючи умисно з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, надала до Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області виконавчий лист № 206/6779/18, виданий 22 квітня 2019 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська, який містить ознаки підробки, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 700 000 грн, на виконання якого на підставі вимоги державного виконавця від 03 травня 2019 року з карткового рахунку ОСОБА_1 , відкритому у АТ «ПриватБанк», 07 червня 2019 року списані грошові кошти у сумі 1 757 769 грн 35 коп., чим завдано ОСОБА_1 шкоду в особливо великому розмірі (а.с. 56-58, т. 3).

За інформацією слідчого відділення відділення поліції №3 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області 01 березня 2022 року зазначене кримінальне провадження було закрито на підставі ч.1 п.2 ст.284 КПК України ( встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення).

Відмовляючи у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено наявності неправомірних (незаконних) дій чи бездіяльності державного виконавця Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, якому було пред`явлено до виконання виконавчий лист, який, як з`ясувалось пізніше, не видавався відповідним місцевим судом у передбаченому законом порядку.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з частиною третьою статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Звертаючись до суду першої інстанції з позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що в результаті незаконних дій органів ДВС з її рахунку було стягнуто грошові кошти, що завдало їй моральну шкоду.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до приписів статей 1173 та 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Незаконними діяннями органів державної влади, органів влади Автономної республіки Крим, органів місцевого самоврядування є діяння, які суперечать приписам законів та інших нормативних актів або здійснені поза межами компетенції вищезазначених органів. Незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавача шкоди повинна бути доведена.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

При цьому з урахуванням положень п.10 ч.2 ст.16, стст.21, 1173 та 1174 ЦК шкода, завдана з вини ДВС чи (та) особами виконавчої служби відшкодовується державою лише у випадках визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №489/515/17.

Правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби, інші докази.

Збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам під час здійснення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом. Предметом доказування у такій справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця і заподіяння ним шкоди. Неправомірність дій (бездіяльності) державного виконавця має підтверджуватись належними доказами, зокрема відповідним рішенням суду, яке може мати преюдиційне значення для справи про відшкодування збитків .Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 761/7165/17.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає цивільну відповідальністьза заподіяну шкоду.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки органу державної влади та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України встановлено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 3 ст. 12 і ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них.

В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Ставлячи питання щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, позивачем не оскаржувалися дії державної виконавчої служби. Доказів того, що дії державної виконавчої служби з приводу безпідставного перерахунку коштів, які належать позивачеві, визнані неправомірними матеріали справи не містять.

За результатами кримінального провадження винну особу також не встановлено.

Таким чином ОСОБА_1 не підтверджено належними та допустимими доказами встановлення неправомірниї дій державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Доводи про те, що суд повинен вирішити питання щодо правомірності дій державного виконавця при розгляді вказаної позовної заяви є безпідставними. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. оскільки суд розглядає спір в межах заявлених вимог, вимоги ж про визнання дій державного виконавця не заявлялися.

Посилання на те, що за результатами перевірки виконавчого провадження № 59232213 постановою начальника Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 05 липня 2019 року скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 29 травня 2019 року; скасовано постанову про арешт коштів боржника від 29 травня 2019 року; скасовано постанову про стягнення виконавчого збору від 29 травня 2019 року; винесено повідомлення про повернення виконавчого документу без виконання і це є підтвердженням неправомірних дій державного виконавця, не може бути прийнятим до уваги оскільки при скасуванні постанов начальником не зазначено, що причиною скасування стали саме неправомірні дії державного виконавця.

Інших доказів встановлення неправомірності дій державного виконавця не надано.

Отже, колегія суддів апеляційного суду, погоджується із висновками суду першої інстанції, та вважає, що суд, з урахуванням встановлених фактичних обставин, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди у зв`язку із недоведеністю.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Керуючись ст. ст.368, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кузьмінова Дмитра Валерійовича залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 травня 2023 року.

Судді: