Провадження № 2/537/1111/2023
Справа № 537/3763/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.12.2023 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Фадєєвої С.О.,

з участю секретаря Супруненко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гонтар В.М., повноваження якого підтверджені ордером на надання правничої (правової) допомоги та не обмежені договором, звернувся до суду із позовною заявою, де просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , зареєстрований 04.11.2016 у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Гловного територіального управління юстиції у Полтавській області за актовим записом № 1011, та судові витрати покласти на відповідача.

В судове засідання, призначене на 30.10.2023, позивач ОСОБА_1 не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином шляхом надіслання судової повістки за адресою, зазначеною нею у позовній заяві. Про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення слухання справи та заяви про розгляд справи у її відсутність суду не надала.

В судове засідання, призначене на 01.12.2023, позивач ОСОБА_1 повторно не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, на адресу суду повернувся конверт з відміткою АТ «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання повістки.

У зв`язку з неявкою сторін, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Нормами процесуального закону визначено право кожної особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у порядку, встановленому ЦПК України. Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Разом з цим будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки суб`єктивне право є мірою свободи, мірою можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах.

Згідно зі статтею 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Положеннями п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Як зазначав Верховний Суд у своїх постановах системний аналіз зазначених норм процесуального права дає підстави для висновку, що законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті. Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18, від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц.

З матеріалів справ вбачається, що позивачу ОСОБА_1 двічі направлялися судові повістки рекомендованим листом з повідомленням про її виклик у судові засідання на 30.10.2023 та 01.12.2023 за адресою, зазначеною нею у позові, однак остання у судові засідання не з`явилася. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи та проведення розгляду справи у її відсутність позивач суду не надавала, причини неявки суду не повідомляла.

Недотримання строків розгляду цивільних справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади. Відтак, суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц.

Нез`явлення позивача перешкоджає розгляду справи, оскільки об`єктивно розглянути справу за наявними матеріалами неможливо без з`ясування позиції позивача щодо позову. За викладених обставин суд вважає за необхідне залишити позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду.

Одночасно суд роз`яснює, що згідно з ч.2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 257 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, він має право звернутися до суду повторно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: С.О.Фадєєва