Справа № 182/8958/21
Провадження № 2/0182/831/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20.11.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Рунчевої О.В., секретаря Власенко Ю.В., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника Дніпропетровської обласної прокуратури Ковальова А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури, Державної Казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 23 грудня 2021 року звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовною заявою до відповідачів: Дніпропетровської обласної прокуратури та Державної Казначейської служби України про стягнення з Державного бюджету України у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду у розмірі 800 000 грн. та судових витрат (а.с.1-5).

14 березня 2022 року ОСОБА_1 на підставі ст. 49 ЦПК збільшила свої позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди до 1170000 ( одного мільйона ста семи десяти тисяч гривен) та судових витрат у розмірі 14 900 грн., які складаються з оплати за проведення психологічної експертизи для встановлення характеру та ступеню моральних страждань, заподіяних внаслідок неправомірного притягнення до кримінальної відповідальності (а.с.48-49).

В обґрунтування позовних вимога ОСОБА_1 зазначає, що з 12.04.2013 року по 30.09.2013 року на підставі розпорядження Нікопольського міського голови Дніпропетровської області №125-к працювала на посаді начальника відділу освіти та науки Нікопольської міської ради.

24 червня 2014 року Нікопольською міжрайонною прокуратурою внесені відомості до ЄРДР за ознаками ч. 1 ст. 367 КК України на підставі результатів перевірки, проведеної прокурором Проць О.А. за постановою заступника прокурора Нікопольської міжрайонної прокуратури від 19.06.2014 року та розпочате досудове слідство у кримінальному провадженні № 0000012.

29.09.2014 року слідчим СВ Нікопольського МВ УМВС ГУ МВС України в межах кримінального провадження № 0000012 від 24.06.2014 року їй було пред`явлено підозру за ознаками ч.1 ст. 367 КК України службова недбалість.

21.11.2014 року їй у цьому ж кримінальному провадженні повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри і в той же день вручено обвинувальний акт у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України. Відділом освіти та науки в межах кримінального провадження пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_1 про стягнення 97543 грн.

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.12.2020 року її виправдано у зв`язку з тим, що не доведено, що в її діяннях є склад кримінального правопорушення, передбачений ч.1 ст.367 Кримінального Кодексу України. Цивільний позов залишено без розгляду.

Вирок суду залишено в силі апеляційною та касаційними інстанціями.

Вважає, що діями органу досудового розслідування в особі слідчого СВ Нікопольського МВ УМВС, Нікопольської окружної прокуратури, а саме незаконним притягненням до кримінальної відповідальності їй завдано моральну шкоду, яка полягає у приниженні честі та гідності її як фізичної особи, ділової репутації; тривалих душевних стражданнях, які потягли за собою погіршення стану її здоров`я, порушенні нормального життєвого ритму, соціальних зв`язків, зруйнованих планів кар`єрного росту. Завдану моральну шкоду на підставі ч.1,2,7 ст.1176 ЦК України, пункту 1 частини першої статті 1, ч.2 Закону України від 1 грудня 1994 року № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» ( далі Закон від 01.12.1994р. № 266/94-ВР оцінює у розмірі 1170000 грн.

Представник Відповідача №1 Дніпропетровської обласної прокуратури у відзиві на позовну заяву позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає, вважає, що в позовних вимогах має бути відмовлено повністю, посилаючись на те, що наявність певних недоліків у процесуальній діяльності посадових осіб не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої і, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування шкоди, а також вважає, що вимоги ОСОБА_1 про стягнення заподіяної моральної шкоди є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства, оскільки позивачка не довела, що їй завдана моральну шкоду (а.с. 83-88).

У відповіді на відзив Дніпропетровської обласної прокуратури представник позивача за договором адвокат Лиханський В.О. просив відзив на позовну заяву представника Дніпропетровської обласної прокуратури відхилити, оскільки він за своїм змістом суперечить законодавству та фактичним обставинам, послався на положення частини другої статті статті 1 Закону України від 1 грудня 1994 року № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до якої завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду, а також на висновок експерта Українського центру судових експертиз №1-18/01 від 18.01.2022 року за результатами проведення психологічної експертизи для встановлення характеру та ступеню моральних страждань, заподіяних внаслідок неправомірного притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до якого ситуація неправомірного багаторічного притягнення до кримінальної відповідальності поставала для ОСОБА_1 як тривало та істотно психотравмуюча, а наслідки даної ситуації обумовили порушення психоемоційної та соціальної сфер особистості, погіршували психологічну якість життя ОСОБА_1 , істотно обмежували її соціальне функціонування, обумовили переживання скривдженої честі, приниженої гідності, порушеної професійної репутації з тривалою фіксацією негативних переживань. Вважає, наявність моральної шкоди доведеною та очевидною (а.с.114-119).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Представник Дніпропетровської обласної прокуратури Ковальов А.В. позовні вимоги не визнав та просив суд у їх задоволенні відмовити.

Представник Державної казначейської служби України у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини його неявки суду не відомі.

Суд вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 12.04.2013 року розпорядженням Нікопольського міського голови Дніпропетровської області №125-к переведена на посаду начальника відділу освіти та науки Нікопольської міської ради.

30.09.2013 року на підставі розпорядження в.о. Нікопольського міського голови №327-к вона звільнена з посади начальника відділу освіти та науки Нікопольської міської ради відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін.

24 червня 2014 року Нікопольською міжрайонною прокуратурою внесені відомості до ЄРДР за ознаками ч.1 ст.367 КК України на підставі результатів перевірки, проведеної прокурором Проць О.А. за постановою заступника прокурора Нікопольської міжрайонної прокуратури від 19.06.2014 року та розпочате досудове слідство у кримінальному провадженні № 0000012.

29.09.2014 року слідчим СВ Нікопольського МВ УМВС ГУ МВС України в межах кримінального провадження ОСОБА_1 було пред`явлено підозру за ознаками ч.1 ст.367 КК України службова недбалість.

21.11.2014 року їй у тому ж кримінальному провадженні №0000012 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та в той же день вручено обвинувальний акт у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України. Відділом освіти та науки в межах кримінального провадження пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_1 про стягнення 97543 грн.

ОСОБА_1 обвинувачувалася у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України в тому, що в період часу з 12.04.2013 року по 30.09.2013року, працюючи на посаді начальника відділу освіти та науки Нікопольської міської ради, являлась службовою особою, на яку були покладені організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарчі функції, протягом липня 2013 року, в результаті неналежного виконання покладених на неї службових обов`язків, через несумлінне ставлення до них, в порушення режиму економії використання бюджетних коштів, уклала договори поставки медичного обладнання з ТОВ «Арт медика України» №71 від 23.07.2013 року на суму 77650,30 грн., №72 від 23.07.2013 року - на суму 87891,70 грн., №73 від 23.07.2013 року - на суму 7800 грн. та ФОП ОСОБА_3 №70 від 30.07.2013 року на суму 64662 грн., а всього на загальну суму 23 8004 грн. на укомплектування загальноосвітніх навчальних закладів м. Нікополя за завищеними цінами, у зв`язку із чим на адресу ТОВ «Арт медика України» та ФОП ОСОБА_3 необґрунтовано перераховано бюджетні грошові кошти на загальну суму 66514 грн., внаслідок чого територіальній громаді м. Нікополя в особі Нікопольської міської ради завдано збитки на загальну суму 97683,04 грн. Відділом освіти і науки Нікопольської міської ради на вказану суму до ОСОБА_1 пред`явлено позов.

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.12.2020 року у справі №182/3452/15-к ОСОБА_1 визнана невинуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК та виправдана (а.с.10-16).

Ухвалою від 01.06.2021 року Дніпровського апеляційного суду апеляційна скарга прокурора залишена без задоволення, а вирок Нікопольського міськрайоного суду Дніпропетровської області від 16.12.2020 року залишено без змін (а.с. 17-26).

Постановою Верховного Суду від 24.11.2021 року касаційна скарга прокурора залишена без задоволення, а Ухвала Дніпровського апеляційного суду від 01.06.2021 року залишена без змін (а.с. 27-32).

ОСОБА_1 вважає, що діями органу досудового розслідування в особі слідчого СВ Нікопольського МВ УМВС, Нікопольської міжрайонної прокуратури (Нікопольська окружна прокуратура на даний час) щодо незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, тривалого розгляду справи поза розумним строком, їй завдано моральну шкоду.

Зазначає, що найбільшої моральної шкоди їй завдано внаслідок приниження честі та гідності її як фізичної особи, а також ділової репутації . Незаконне притягнення її до кримінальної відповідальності поставило під сумнів її доброчесність, репутацію та професійні якості. Тривалий судовий розгляд отримали значний негативний розголос серед педагогічних працівників, працівників установ культури міста оскільки вона працювала на керівних посадах як в органах культури, так і освіти. Органом досудового розслідування у кримінальному провадженні було залучено в якості свідків 11 працівників відділу освіти і науки, що не могло не вплинути на розголос про пред`явлене обвинувачення серед працівників освіти, яких у місті налічується більше 3 тис. чоловік. Систематична участь у судових засіданнях на протязі тривалого часу також сприяла розголосу за місцем її роботи серед працівників колективу негативної інформації щодо неї. Наявність нерозглянутої до кінця справи в суді на протязі майже семи років зупинила її кар`єрний ріст, оскільки наявність обвинувачення у нанесенні матеріальної шкоди місцевому бюджету, громаді було перешкодою для участі в конкурсах на будь-які посади в державних органах та органах місцевого самоврядування. Крім того, процесуальні дії фактично у всіх учбових закладах, в яких комплектувалися медичні кабінети, також сприяли розголосу про притягнення її до кримінальної відповідальності.

Притягнення її до кримінальної відповідальності, перебування під слідством і судом потягло за собою її тривалі душевні страждання, які в свою чергу потягли за собою погіршення стану її здоров`я.

Вона перебувала під слідством і судом з 29.09.2014 року по 01.06.2021 року або 80 місяців. За час розгляду справи в судах відбулося 50 засідань.

01.11.2013 року у неї було виявлено онкологічне захворювання фіброаденома правої молочної залози. Кл. гр ОСОБА_4 .Внутрішньодермальний папіломатозний невус. Кл. гр ОСОБА_5 04.12.2013 року їй зроблено операцію з діагнозом - прогресуючий ендоцервікоз. 19.04.2014 року їй зроблено операцію по видаленню опухолі лівого передпліччя ( ліпома). Зазначені захворювання потребували тривалого лікування і реабілітаційного періоду, а психічні навантаження під час досудового розслідування справи і розгляду справи в суді тільки загострювали хвороби. Так , відповідно до висновку лікаря-ендокринолога від 25.03.2016 року у неї виявлено ознаки, характерні для дифузних змін в щитовидній залозі, кисти обох молочних залоз. Оскільки вона має емоційний характер, перед кожним засіданням суду у неї порушувався сон, погіршувався загальний стан здоров`я, підвищувався тиск. На протязі семи років вона не могла спланувати ні своє лікування, ні відпочинок у зв`язку із систематичним призначенням кримінальної справи щодо неї до розгляду у суді та підготовкою до судових засідань.

Тривалий час перебування під слідством та судом потяг за собою порушення нормального життєвого ритму, соціальних зв`язків, зруйнованих планів кар`єрного росту, негативно вплинуло на стосунки з оточуючими людьми, вимагало від неї додаткових і тривалих зусиль для організації свого життя. Замість звичайної побудови особистого життя і забезпечення добробуту своєї родини вона вимушена була діяти у штучно створених умовах, мала доводити свою невинуватість. Доведення невинуватості стало вимушеною негативною зміною у життєвих та суспільних стосунках. Тривалий час її психологічний стан перебував в постійному напруженні та стресі, викликаних необхідністю неодноразово прибувати на виклики слідчих та суду, витрачати час на допити у слідчого та приймати участь в судових засіданнях, здійснювати захист у кримінальному провадженні для відновлення чесного імені. Багато колишніх колег, друзів, які радо спілкувались з нею, після розголосу про притягнення її до кримінальної відповідальності перестали спілкуватися з нею, відмовлялися від запрошень на різні урочисті події її та її сім`ї.

Як на доказ нанесення їй моральної шкоди ОСОБА_1 надала суду Висновок експерта Українського центру судових експертиз №1-18/01 від 18.01.2022 року за результатами проведеної психологічної експертизи для встановлення характеру та ступеню моральних страждань, заподіяних внаслідок неправомірного притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до якого ситуація неправомірного багаторічного притягнення до кримінальної відповідальності поставала для ОСОБА_1 як тривало та істотно психотравмуюча, а наслідки даної ситуації обумовили порушення психоемоційної та соціальної сфер особистості, погіршували психологічну якість життя ОСОБА_1 , істотно обмежували її соціальне функціонування, обумовили переживання скривдженої честі, приниженої гідності, порушеної професійної репутації з тривалою фіксацією негативних переживань. Орієнтований еквівалент компенсації моральних страждань, заподіяних ОСОБА_1 відповідно до зазначеного Висновку експертизи становить 180 мінімальних заробітних плат, або 1170000,00 грн. (а.с.50-63).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За правилами пункту 2 частини другої статті 1167 ЦК України якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, то моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Пленум Верховного Суду України у п.3 Постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», роз`яснив, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Частинами першою, другою та сьомою статті 1176 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Пунктом 1 частини першої статті 1 Закону України від 1 грудня 1994 року № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» ( далі Закон від 01.12.1994р. № 266/94-ВР) визначено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові, зокрема, внаслідок, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду (частина друга статті першої Закону від 01.12.1994 р. № 266/94-ВР).

Згідно із частинами п`ятою, шостою статті 4 Закону від 01.12.1994 р. № 266/94-ВР відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відшкодуваня шкоди здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно із ст. 13 Закону України від 1 грудня 1994 року № 266/94-ВР розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Вказане узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18), яка зазначила що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Аналогічний висновок також викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 236/893/17 (провадження № 14-4цс19), у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 754/8730/19 (провадження № 61-9673св20), від 03 березня 2021 року у справі № 638/509/19 (провадження № 61-7643св20).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 незаконним повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, тривалим розглядом справи поза межами розумних строків завдано моральну шкоду.

Верховний Суд у Постанові від 08.12.2021 року у справі № 607/25602/19 на підставі системного аналізу наведених норм права дійшов переконання, що період перебування під слідством та судом у спірних правовідносинах має бути обрахований за час з моменту вручення позивачу письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення до набрання виправдувальним вироком законної сили.

ОСОБА_1 повідомлено про підозру 29.09.2014 року слідчим СВ Нікопольського МВ УМВС ГУ МВС України за ознаками ч.1 ст.367 КК України, вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.12.2020 року, яким ОСОБА_1 виправдано, набрав чинності 01.06.2021 року, тобто ОСОБА_1 перебувала під слідством і судом повних 80 місяців.

Згідно Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 року № 2710-ІХ розмір мінімальної заробітної плати на місяць з 01.01.2023 року складає 6700 грн.

Виходячи із зазначених вимог, гарантований мінімальний розмір моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 незаконними діями органу досудового розслідування та прокуратури, а саме - незаконним повідомленням про підозру та порушенням розумного строку розгляду справи має складати 536 000 грн. ( 6700 грн. х 80 міс. = 536 000).

Разом з тим, з урахуванням встановлених обставин, а також з врахуванням того, що для відновлення стану здоров`я ОСОБА_1 , престижу та її репутації необхідні тривалий час та додаткові зусилля, в тому числі істотні матеріальні витрати, суд вважає, що розмір моральної шкоди, завданої їй, має бути більшим, ніж її гарантований мінімум. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у Постанові від 22.07.2020 року у справі №495/6187/16 , відповідно до якого у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, суд при вирішенні питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. При цьому визначений законом розмір є мінімальним, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, може застосувати й більший розмір відшкодування.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує глибину фізичних та душевних страждань завданих ОСОБА_1 . Остання займала керівні посади в органах місцевого самоврядування, обрана членом Громадської ради при Міністерстві освіти і науки України. Притягнення її до кримінальної відповідальності, тривалий розгляд справи у суді потягнув за собою приниження честі та гідності її як фізичної особи, а також ділової репутації серед великої кількості працівників органів культури та освіти міста та України, поставило під сумнів її доброчесність, репутацію та професійні якості.

Душевні страждання, завдані ОСОБА_1 незаконним притягненням до кримінальної відповідальності в свою чергу потягли за собою погіршення стану її здоров`я, що підтверджується наданими позивачкою копіями медичних документів, однак на протязі тривалого часу вона не могла спланувати та здійснити ефективне лікування та відпочинок. На даний час ОСОБА_1 необхідне тривале лікування для відновлення стану фізичного та психологічного здоров`я.

Тривалий час перебування під слідством та судом ОСОБА_1 потяг за собою порушення нормального життєвого ритму, соціальних зв`язків, зруйнованих планів кар`єрного росту, погіршення здібностей останньої у можливості реалізації своїх життєвих планів під час перебування під слідством та судом, негативно вплинуло на стосунки з оточуючими людьми, вимагало від неї додаткових і тривалих зусиль для організації свого життя. Замість звичайної побудови особистого життя і забезпечення добробуту своєї родини вона вимушена була діяти у штучно створених умовах, мала доводити свою невинуватість. Тривалий час її психологічний стан перебував в постійному напруженні та стресі, викликаних необхідністю неодноразово прибувати на виклики слідчих та суду, витрачати час на допити у слідчого та приймати участь в судових засіданнях, здійснювати захист у кримінальному провадженні для відновлення чесного імені.

Суд також враховує тривалість перебування ОСОБА_1 під слідством і судом в порушення вимог пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( право на справедливий суд) на що звернуто увагу в Ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 01.06.2021 року. Так, апеляційний суд зазначив, що досудове розслідування та судовий розгляд цього кримінального провадження триває з 24 червня 2014 року, тобто, станом на день постановлення цієї ухвали майже сім років особа перебуває під слідством і судом ї щодо неї вже вдруге ухвалюється виправдувальний вирок.

Суд приймає до уваги як доказ нанесення моральної шкоди ОСОБА_1 . Висновок експерта Українського центру судових експертиз №1-18/01 від 18.01.2022 року за результатами проведеної психологічної експертизи на підставі Договору №1/Е-07/12 про надання експертних послуг від 07.12.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Український центр судових експертиз» та відповідно до вимог ст.106 ЦПК. Відповідно до вказаного Висновку «ситуація неправомірного багаторічного притягнення до кримінальної відповідальності поставала для ОСОБА_1 як тривало та істотно психотравмуюча, а наслідки даної ситуації обумовили порушення психоемоційної та соціальної сфер особистості, погіршували психологічну якість життя ОСОБА_1 , істотно обмежували її соціальне функціонування, обумовили переживання скривдженої честі, приниженої гідності, порушеної професійної репутації з тривалою фіксацією негативних переживань».

Суд також погоджується з орієнтованим еквівалентом компенсації моральних страждань, заподіяних ОСОБА_1 відповідно до зазначеного Висновку експертизи у розмірі 180 мінімальних заробітних плат, або 1 170 000,00 грн.

Крім того, ОСОБА_1 за проведення експертизи понесла витрати в сумі 14 900 грн. (а.с.64).

Суд не погоджується із позицією представника відповідача №1- Дніпропетровської обласної прокуратури про те, що вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства, оскільки законодавством, Конституцією гарантується право громадян на відшкодування моральної шкоди.

Суд також відхиляє позицію представника Дніпропетровської обласної прокуратури про недоведеність ОСОБА_1 того, що їй завдана моральна шкода.

Європейський суд з прав людини у справі «THOMAv. LUXEMBOURG», № 38432/97 від 29 березня 2001 року, використав принцип за яким сам факт визнання порушеного права є достатнім для справедливої сатисфакції.

Верховний Суд у Постанові від 24.03.2020 року у справі №818/607/17 зробив висновок про те, що психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчити про заподіяння їй моральної шкоди.

З урахуванням викладеного, на підставі ст. ст. 23, 1176 Цивільного Кодексу, ст.ст.1,2,3,4, 13 Закону України від 01.12.1994 р. №266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст.ст.27,ч.4 ст.28, 141,263-265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури, Державної Казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду, грошові кошти в сумі 1 170 000 грн. 00 коп. (один мільйон сто сімдесят тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані з проведенням психологічної експертизи в сумі 14 900 грн. 00 коп. (чотирнадцять тисяч дев`ятсот гривень 00 копійок).

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст судового рішення складений 30.11.2023 року.

Суддя: О. В. Рунчева