Номер провадження: 22-ц/813/6716/23
Справа № 497/1210/2020
Головуючий у першій інстанції Кравцова А. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 23 травня 2023 року у складі судді Кравцової А.В.,

встановив:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зобов`язання відповідача демонтувати металевий паркан з металопрофілю висотою 3,2 м. і довжиною 25,78 м., що був нею встановлений на межі вимощення (відмостки) на відставні приблизно 1 м. від задньої стіни житлового будинку і господарських будівель, що належать йому і розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та на відстані приблизно 0,5 м. від приміщення для свійської птиці, що також належить позивачу; стягнути моральну шкоду в розмірі 50 000грн. і судові витрати у розмірі 1681,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником 3/10 частин домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , власницею 7 / 10 частин цього ж будинку була його дружина ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а її частину успадкувала їхня спільна дочка ОСОБА_3 і є фактично співвласницею домоволодіння, проте нотаріально факт прийняття спадщини ще не оформила. Користувачем суміжної земельної ділянки - за адресою: АДРЕСА_1 , - є ОСОБА_2 , яка придбала свій будинок недавно і, здійснюючи там ремонтні роботи та проводячи до свого будинку водопостачання, протиправно позбавила водопостачання його, позивача, будинок - раптово, безпідставно і без попередження: він, позивач, одного дня, прийшовши додому з роботи, виявив відсутність в нього води у системі водопостачання та з`ясував, що то сусідка "відрізала" його трубу від водогону у його будинок, що був розташований у спеціальному колодязі на межі між їхніми земельними ділянками (позивача і відповідачки). Внаслідок цього позивачу довелося терміново будувати новий водогін до свого будинку від центрального, оскільки сусідка не дозволяла йому робити це і тому він змушений був витратити не передбачені для цього кошти з власного бюджету і час, і тиждень не міг користуватися водопостачанням, що порушило їхній звичайний побут і життя. Крім того, відповідач у травні-червні 2020 збудувала височенний паркан висотою 3,2м. на межі між їхніми земельними ділянками, та й ще з металопрофілю, яким, по-перше, перекрила позивачу доступ до його відмостки і задньої стіни будинку, а, по-друге, перекрила інсоляцію та вентиляцію відмостки будинку і задньої стіни будинку, до того ж, вбиваючи стовпи під паркан сприяла виникненню тріщин у відмостці, що призвело до виникнення сирості і тріщин у стіні будинку та відмостці. Наслідками протиправних дій відповідачки, на думку позивача, є те, що не працює система водовідведення та вентиляції його житлового будинку та господарських будівель з боку земельної ділянки ОСОБА_2 , оскільки під час дощу вода з даху стікає вздовж будинку та господарських будівель, збирається між парканом та будинком, підтоплюючи фундамент та стіни будинку і господарських будівель. Стіна будинку по всій довжині відсиріла, штукатурка відлущилася та з`явилися пліснява і тріщина на стіні як зовні, так і з середини будинку. Зазначив, що звертався до Болградської міської ради з приводу вирішення конфліктної ситуації, яка направила на місце комісію, результатом виходу якої 07.06.2020 було складено акт обстеження дворових територій (присадибних ділянок) спірних земельних ділянок що розташовані за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , та, згідно якого висота вищевказаної огорожі, що на території присадибної ділянки на АДРЕСА_2 - склала 3м, що, за висновком висновку цієї комісії не відповідає вимогам державних будівельних норм ДБН Б.2.2-5:2011, а також ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування та забудова територій та СНІП". Комісією були надані рекомендації для вирішення конфліктної ситуації, для чого відповідачу необхідно було: висоту огорожі території присадибної ділянки привести у відповідність до вимог державних будівельних норм ДБН Б.2.2-5:2011. Однак, ОСОБА_2 надану рекомендацію не виконала, а тому, її протиправні дії, що виразилися в порушенні вказаних будівельних норм та порушенні інсоляції житлового будинку та унеможливленні природної вентиляції домоволодіння позивача. При вирішенні питання про відшкодування з ОСОБА_2 моральної шкоди, позивач просив врахувати стан його здоров`я, тяжкість вимушених змін і його життєвих стосунках, ступінь зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, що він оцінює як заподіяння йому діями відповідачки моральної шкоди, яку він оцінює в 50 000 грн. та просив стягнути з відповідачки на його користь, надавши докази свого захворювання.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 23.05.2023 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 50 000 грн. та судові витрати в сумі 1681 грн. В частині зобов`язання ОСОБА_2 демонтувати паркан за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, в задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі посилається на те, що суд зазначивши в оскаржуваному рішенні про те, що під час розгляду справи не було встановлено причинно- наслідкового зв`язку між діями відповідачки та будь-якою шкодою, нанесеною позивачу, безпідставно стягнув з неї моральну шкоду. Зазначила, що наявні в матеріалах справи медичні довідки не підтверджують той факт, що захворювання позивача пов`язане зі спірними правовідносинами.

ОСОБА_1 у поданому відзиві проти доводів викладених в апеляційній скарзі заперечує та просить суд апеляційної інстанції оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, представника апелянта, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Предметом спору у даній справі є усунення перешкод у користуванні власністю позивача, а саме його будинку, шляхом зобов`язання відповідача демонтувати її металевий паркан, встановлений на межі ділянок сторін, а також стягнення моральної шкоди спричиненої вказаними протиправними діями відповідача.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову в частині усунення перешкод у користуванні власністю, виходив з того, що чинення позивачу перешкод з боку відповідача щодо порушення його прав шляхом встановлення паркану, з-за чого руйнується домоволодіння, в якому ОСОБА_1 проживає і якого є співвласником не підтверджені належними і достатніми доказами, оскільки матеріали справи не містять експертного висновку щодо причинно-наслідкового зв`язку між встановленням паркану, висоту якого, до того ж, відповідачкою добровільно було зменшено, і сирістю та тріщинами на будинку позивача і відмостці його будинку, оскільки позивач відмовився від призначення експертизи, яка могла надати суду експертний висновок щодо цього питання.

Водночас суд дійшов висновку, що відповідач своїми неправомірними діями завдала позивачу моральної шкоди, так як порушила вимогу ст.103 ЗК України про добросусідство, оскільки вчиняючи дії на межі між спірними земельними ділянками своєю і позивача за № АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , не узгодила свої дії з позивачем, що призвело до припинення централізованого водопостачання до його домоволодіння, в якому він є співвласником, і, як наслідок, позивач був позбавлений тривалий час правом користуватися послугами КП «Горводоканал» та змушений був обладнати водопостачання свого домоволодіння іншим чином, при цьому витративши кошти і поніс моральні страждання.

Статтею 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

За правилами встановленими ч. 3 ст. 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Як зазначено вище, суд встановив, що позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між встановленням паркану і сирістю та тріщинами на будинку позивача і відмостці його будинку, оскільки позивач відмовився від призначення експертизи.

Саме вказані обставинами позивач зазначив в обґрунтування заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Обґрунтовуючи висновок про необхідність стягнення моральної шкоди через вчинення відповідачкою перешкод у користуванні водою водогоном централізованого водопостачання, суд залишив поза увагою те, що з підстав вчинення таких дій позивач вимог про відшкодування моральної шкоди не заявляв, доводи про це у позові відсутні.

Отже, суд першої інстанції вирішуючи спір, допустив суперечності у своїх висновках, оскільки право на відшкодування моральної шкоди як спосіб захисту порушеного права, за конструкцією частини 1 ст. 1167 ЦК України є неправомірні рішеннями, дії або бездіяльність особи, відшкодовується такою особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За змістом ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 376 цього Кодексу підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 23 травня 2023 року в частині вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди скасувати, ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 04.12.2023

Головуючий:

Судді: