ПОСТАНОВА

Іменем України

29 травня 2023 року м. Кропивницький

справа № 404/4924/22

провадження № 22-ц/4809/684/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дьомич Л.М., Письменного О.А.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Універсал банк»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на хвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 березня 2023 року у складі судді Мохонько В.В.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року АТ «Універсал банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно кредитного договору від 02 липня 2008 року між ВАТ «Універсал банк» (правонаступником якого є АТ «Універсал банк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №014-2008-2264, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 113900,00 доларів США з відсотковою ставкою 13,75% річних. На забезпечення виконання зазначеного кредитного договору банк уклав із ОСОБА_2 договори поруки. У зв`язку з неналежним виконанням кредитного договору, утворилася заборгованість, яку боржник за основним зобов`язанням та його поручитель не погасили.

Просив стягнути, солідарно, з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість по кредитному договору №014-2008-2264 від 02.07.2008 року в загальній сумі 1 453 393,18 грн.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.10.2022 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній цивільній справі. Призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи. Роз?яснено відповідачам право надіслати до суду відзив на позовну заяву.

01.12.2022 представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав до суду зустрічну позовну заяву, в якій просив зменшити розмір боргу по кредитному договору №014-2008-2264 від 02.07.2008, за результатами проведення реструктуризації відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» №1381-ІХ від 13.04.2021 та визначити його в розмірі 1 261 033,74 грн.

Канцелярією суду зустрічний позов ОСОБА_2 передано на автоматизований розподіл у порядку, визначеному Положенням про автоматизовану систему документообігу суду для розгляду питання про об?єднання (сіпьного розгляду) та присвоєно Єдиний унікальний номер судової справи: 404/6995/22.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 березня 2023 року відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ПАТ «Універсал Банк», ОСОБА_1 про зменшення боргу по кредитному договору № 014-2008-2264 від 02.07.2008, за результатами проведення реструктуризації відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-ІХ від 13.04.2021 та визначити його в розмірі 1 261 033,74 грн. Роз`яснено ОСОБА_2 її право звернутися з вказаним позовом у загальному порядку. Зустрічну позовну заяву разом із доданими матеріалами повернуто відповідачу ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 , інтереси якої представляє ОСОБА_3 , подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги представник відповідача зазначав, що позивачем подано до стягнення суму заборгованості за кредитним договором, що реструктуризована відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті».

Відповідно до норми зазначеного Закону передбачено підстави та умови такої реструктуризації. Реструктуризація вже фактично відбулась, і з цього приводу спору нема. У той же час, відповідач вважає, що сума реструктуризованого боргу позивачем визначена некоректно, тобто невірно.

Зауважив, що якщо проводити розгляд по первісному позову і здійснювати розрахунок заявлених позовних вимог згідно плану реструктуризації банку, то помилок згідно розрахунку банку не буде. У той же час, сам первісний план реструктуризації є невірним і відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) бажає даний розрахунок оскаржити. А потім в межах оскарженого первісного розрахунку доводити наявність/відсутність боргу за ним.

Законом визначено, що банк самостійно визначає суму зміненого зобов`язання. У той же час, банк, направляючи повідомлення позичальнику (відповідачу у справі) не вказав, як саме банк (позивач у справі) визначив новий розмір заборгованості. Не вказав він цього і подаючи позов в даній справі.

Вважає, що суд першої інстанції помилково ототожнив даний спір за зустрічним позовом із запереченням проти розміру боргу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Універсал Банк» заперечив проти змісту та вимог, викладених в апеляційній скарзі та просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Зазначає, що зустрічний позов про зменшення боргу по кредитному договору № 014- 2008-2264 від 02,07.2008 за результатами проведеної реструктуризації відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» подано неналежним позивачем.

Оскільки кредитний договір укладено між банком та позичальником ОСОБА_1 , реструктуризацію зобов`язань за кредитним договором, відповідно до вимог н. 7 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» проведено на підставі відповідної заяви саме позичальника ОСОБА_1 і особою, що наділена процесуальними нравами щодо оскарження результатів проведеної реструктуризації є саме позичальник - ОСОБА_1 .

Станом на даний час позичальник не звертався ні до кредитора, ні з вимогами до суду щодо результатів проведеної реструктуризації, що на думку банку свідчить про те, що позичальник, як особа, що є споживачем кредитних послуг банку, повністю згодний із результатами проведеної реструктуризації.

Крім того, матеріали справи не містять жодних доказів того, що позичальник уповноважив ОСОБА_2 на звернення до суду із вищевказаним позовом.

Оскільки поручитель ОСОБА_2 є стороною акцесорного зобов`язання, не є споживачем і Законом України «Про захист прав споживачів» не передбачено поширення на сторони акцесорних договорів його положень, відповідно ОСОБА_2 не наділена юридичними правами на оскарження прийнятих між кредитором та позичальником договорів.

Враховуючи особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ та відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядається в апеляційній інстанції без повідомлення її учасників.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Відмовляючи в прийнятті зустрічного позову суд першої інстанції, посилаючись на правову позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц, вказав, що наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу є предметом доказування у спорі про стягнення з відповідача коштів незалежно від того, чи подав останній зустрічний позов про визнання відсутності права кредитора.

Тому, для захисту права відповідача у ситуації, коли кредитор вже звернувся з вказаним позовом про стягнення коштів, не потрібно заявляти зустрічний позов.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно із п.3 ч.2 ст.49 ЦПК України відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

За приписами ч.ч.1,2 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зазначена стаття встановлює окремі умови прийняття до розгляду зустрічного позову, тобто вона вказує на один із способів захисту відповідача проти пред`явленого до нього позову.

Способами захисту проти позову можуть бути: невизнання позову, заперечення проти нього і зустрічний позов. Зустрічний позов - це активний захист проти позову. Зустрічним позовом є позов первісного відповідача до первісного позивача. Зустрічний позов в залежності від ситуації може бути найбільш дієвим засобом захисту відповідача проти позову, тому що спрямований на повне чи часткове виключення підстав первісного позову.

Отже, умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним. Тобто такими, що виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів.

Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно, і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Кожна із зазначених вище умов для прийняття зустрічного позову носить самостійний характер, і при вирішенні питання про прийняття зустрічного позову, суд першої інстанції вирішує наступні питання: чи виникають позовні вимоги з одних правовідносин, чи можуть вимоги за позовами зараховуватися, чи виключить задоволення зустрічного позову повністю або частково задоволення первісного позову, чи поданий зустрічний позов у строк для подання відзиву на позов.

Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування.

У постанові від 20.03.2019 у справі №910/2987/18 Велика Палата Верховного Суду вказала, що взаємопов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатися у підставах цих позовів або поданих доказах, а також у тому, що вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 № 2 роз`яснено, що об`єднання в одне провадження з первісним позовом вимог, коли відсутня спільність предмета позову не допускається.

Отже, зустрічний позов може подаватися не лише для захисту проти первісного позову, а й бути самостійним засобом захисту проти відповідача, іноді зустрічний позов може бути спрямовано тільки до заліку первісної вимоги.

ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом у межах встановленого законом строку.

Як вбачається із матеріалів первісної позовної заяви позивач звернувся з матеріально-правовими вимогами щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №014-2008-2264 від 02.07.2008 з підстав порушення відповідачами порядку виконання зобов?язання. Предметом зустрічного позову є вимоги щодо зменшення розміру цієї заборгованості по кредитному договору №014-2008-2264 від 02.07.2008, за результатами проведення реструктуризації відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» №1381-ІХ від 13.04.2021.

Враховуючи підстави і предмети первісного та зустрічного позовів, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спільний розгляд первісного та зустрічного позову є недоцільним, оскільки при розгляді судом спору про стягнення з боржника коштів, останній має захищати свої права заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу, зокрема відсутність підстав для його нарахування, бо вирішення цього спору призведе до правової визначеності сторін зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України.

У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). Ефективність захисту цивільного права залежить від характеру вимоги, що висувається до порушника та характеру правовідносин, які існують між позивачем та відповідачем. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17, провадження №14-144цс18).

Зважаючи на зазначене, питання ефективності подання зустрічного позову як неналежного способу захисту, суд першої інстанції має з?ясовувати під час його розгляду, а не на стадії прийняття до розгляду.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги первісного і зустрічного позовів є взаємопов`язані між собою, оскільки вони ґрунтуються на підставах виникнення зобов?язань за кредитним договором №014-2008-2264 від 02.07.2008, мають спільний предмет, і зустрічний позов має на меті один із способів захисту від первісного позову, а саме часткового його спростування, задоволення зустрічного позову може частково виключити задоволення первісного позову, вимоги за позовами можуть зараховуватися, оскільки є однорідними.

Посилання представника позивача на те, що ОСОБА_2 є поручителем за кредитним зобов?язанням, а тому не може заявляти вимоги про зменшення розміру заборгованості по кредитному договору, за результатами проведення реструктуризації відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» №1381-ІХ від 13.04.2021, колегія суддів не бере до уваги.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (стаття 554 Цивільного кодексу України).

ОСОБА_2 несе солідарну відповідальність та відповідає перед АТ «Універсал банк» у тому ж обсязі, що і боржник ОСОБА_1 , а тому питання про наявність у неї права на звернення з вимогою про зменшення кредитної заборгованості має вирішуватися судом після прийняття до розгляду зустрічного позову.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоцільність спільного розгляду первісного та зустрічного позовів, оскільки вони є взаємопов`язаними між собою і їх спільний розгляд сприятиме правильному вирішенню спору.

Враховуючи зазначене, при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції порушено норми процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що у відповідності до ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 березня 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді Л.М. Дьомич

О.А. Письменний