Житомирський апеляційний суд
Справа №291/142/22 Головуючий у 1-й інст. Митюк О.В.
Категорія 61 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Трояновської Г.С.

суддів Павицької Т. М., Радченка С.В.

за участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 291/142/22 за позовом ОСОБА_1 до Вчорайшенської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, третя особа: ОСОБА_2 про тлумачення заповіту

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 20 березня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Митюк О.В. в смт Ружині,

в с т а н о в и в :

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив здійснити тлумачення заповіту ОСОБА_3 від 12.01.2016, за яким остання заповіла всю свою земельну ділянку (пай , яка належала останній на праві приватної власності на час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі на земельну ділянку (пай) площею 4,3231 га, кадастровий номер :05:000:0044 та земельну ділянку (пай) площею 4,3242 га, кадастровий номер :05:000:0043, яка знаходиться на території Крилівської сільської ради Ружинського району Житомирської області, своєму синові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обгрутування позовних вимог вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати, ОСОБА_3 . Спадкоємцями після смерті матері є він та його брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зазначив, що за життя його мати склала заповіт від 12 січня 2016 року, який посвідчений Крилівською сільською радою Ружинського району Житомирської області (правонаступником якої в наслідок об`єднання є Вчорайшенська сільська рада Ружинського району Житомирської області ), яким остання заповіла свою земельну ділянку (пай), яка знаходиться на території Крилівської сільської ради Ружинського району Житомирської області своєму синові ОСОБА_1 .

Вказав, що спадкове майно після смерті матері складається із земельної ділянки площею 4,3231 га, кадастровий номер :05:000:0044 та площею 4,3242 га, кадастровий номер :05:000:0043, які розташовані на території Крилівської сільської ради Ружинського району Житомирської області. Зазначені об`єкти нерухомого майна спадкоємицею набуто за життя на підставі державного акту на право власності на землю серії Р2 №240164, виданого Крилівською сільською радою 27.03.2002 на 4,3231 га землі, та свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 14.02.2015 року після смерті чоловіка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 на 4,3242 га землі.

У вересні 2019 року він звернувся в Ружинський районний суд Житомирської області із позовом про визнання права власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 19.11.2021 по цивільній справі № 291/1183/21 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області про визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за заповітом та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно було відмовлено у задоволенні первісного та зустрічного позову. Вирішуючи вказаний спір, суд вказав на необхідність тлумачення судом вищевказаного заповіту, так як між спадкоємцями щодо його тлумачення є спір.

Оскільки позивач вважає, що померла мати заповіла йому обидві земельні ділянки, тому просить розтлумачити заповіт ОСОБА_3 від 12.01.2016, за яким остання заповіла всю свою земельну ділянку (пай), яка належала їй на праві приватної власності на час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 20 березня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що предметом позову є тлумачення заповіту ОСОБА_3 , який був складений та посвідчений Крилівською сільською радою Ружинського району Житомирської області (правонаступником якої в наслідок об`єднання є Вчорайшенська сільська рада Ружинського (тепер Бердичівського) району Житомирської області), за яким ОСОБА_3 заповіла свою земельну ділянку (пай), яка знаходиться на території Крилівської сільської ради Ружинського району Житомирської області своєму синові ОСОБА_1 , а не спір між спадкоємцями по суті поділу спадкового майна, а тому суд дійшов хибного висновку про відмову у задоволенні позову з підстав незалучення до участі у розгляді справи належного відповідача.

В апеляційному суді ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеному в апеляційній скарзі.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 проти доводів апеляційної скарги заперечили, надали пояснення аналогічні викладеному в рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 4,3231 га, що розташована на території Крилівської сільської ради Ружинського району Житомирської області, яку передано їй у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом серії Р2 №240164 від 27.03.2002 (а.с.10)

та земельна ділянка площею 4,3242 га, яка розташована на території Крилівської сільської ради, призначена для сільськогосподарського товарного виробництва, яка перейшла їй у власність на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.02.2015, що підтверджується матеріалами спадкової справи заведеної Ружинською державною нотаріальної конторою, щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 (а.с. 7, 11, 16-18).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 22.02.2019 Ружинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, та після її смерті відкрилася спадщина на все її майно (а.с.9).

За життя ОСОБА_3 склала заповіт від 12.01.2016, який посвідчений секретарем Крилівської сільської ради Ружинського району Житомирської області, та внесеного до реєстру за №1, за умовами якого вона здійснила розпорядження на випадок своєї смерті та заповіла свою земельну ділянку (пай), яка знаходиться на території Крилівської сільської ради своєму синові ОСОБА_1 (а.с.7).

Судом встановлено, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_8 є її діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 18).

ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом майна покійної ОСОБА_3 , звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Із рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 19.11.2021 у справі № 291/1183/19 вбачається, що постановою приватного нотаріуса Ружинського районного нотаріального округу від 21.08.2019 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, як сину майна померлої ОСОБА_3 , так як із змісту заповіту неможливо встановити на яку із двох земельних ділянок спадкодавець склав заповіт на ОСОБА_1 , і яка земельна ділянка не охоплена заповітом. Відсутнє тлумачення заповіту спадкоємцями чи судом (а.с. 196-18).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, враховуючи той факт, що позивачем пред`явлений позов до неналежного відповідача, дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України).

Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому (частина перша статті 1236 ЦК України).

Тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу (стаття 1256 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 вересня 2019 року у справі № 335/4131/18 (провадження № 61-13829св19) вказано, що «положеннями статті 1256 ЦК України визначено, що тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями, тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 ЦК України. Відповідно до статті 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину».

Виходячи із наведеного, колегія суддів зауважує, що спір стосується спадкування і належними відповідачами у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності- відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради.

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача суд вирішує у підготовчому засіданні (пункт 4 частини другої статті 197 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 липня 2020 року у справі № 171/1858/15-ц (провадження № 61-2612св18), зазначено, що «відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягується до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) викладено висновок про те, що за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову (постанови Верховного Суду від 30 липня 2020 року у справі № 664/1893/17, від 12 серпня 2020 року у справі № 761/42332/17 та інші).

Враховуючи те, що спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 є позивач ОСОБА_1 та його брат - ОСОБА_2 , який є третьою особою по справі, колегія суддів вважає, що спір між позивачем та відповідачем Вчорайшенською сільською радою Бердичівського району Житомирської області відсутній, позов пред`явлено до неналежного відповідача, а тому суд першої інстанції обгрунтовано відмовив в позові до такого відповідача.

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не має.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 20 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01.06.2023.

Головуючий Судді