_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/2273/23
Провадження № 2/947/1274/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2023 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі Тщенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя , суд -

ВСТАНОВИВ:

16.01.2023 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Чумаченко С.О., збільшивши позовні вимоги, звернувся до Київського районного суду м.Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить в порядку поділу спільного майна подружжя визнати право власності за ОСОБА_1 , на 1/2 частину частки (паю та цільового внеску) за Договором асоційованого членства в споживчому товаристві № 4/14-НП-БФ від 18.05.2020 року, укладеним між Споживчим товариством «Будова-Фінанс» та ОСОБА_2 , що відповідає її вартості в розмірі 25161,00 дол. США.;визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину частки (паю та цільового внеску) за Договором асоційованого членства в споживчому товаристві № 220/М-БФ від 30.09.2020 року, укладеним між Споживчим товариством «Будова-Фінанс» та ОСОБА_2 , що відповідає її вартості в розмірі 4900,00 дол. США; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати.

Одночасно з позовною заявою представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Чумаченко С.О. було подано клопотання про витребування доказів, яким просили витребувати від Споживчого товариства «Будова-Фінанс» - належним чином завірені копії всіх укладених між Споживчим товариством «Будова-Фінанс» та ОСОБА_2 договорів асоційованого членства в споживчому товаристві; інформацію про суму сплачених грошових коштів за договорами асоційованого членства в споживчому товаристві, укладених з ОСОБА_2 ; інформацію про введення об`єкту будівництва за укладеними договорами асоційованого членства в споживчому товаристві в експлуатацію та про підписання ОСОБА_2 актів приймання-передачі.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2023 року вказану справу передано судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору.

06.02.2023 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків та надано квитанцію № від 03.02.2023 року про сплату судового збору в розмірі 9201,03 грн./а.с.38/.

Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 07.02.2023 року цивільну справу № 947/2273/23 було відкрито за правилами загального позовного провадження та запропоновано відповідачу у встановлений законом строк подати відзив на позовну заяву, пред`явити зустрічний позов.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 07.02.2023 року клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Чумаченка С.О. про витребування доказів було задоволено./а.с.48/

04.04.2023 року представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Петрушко І.С. було надано відзив на позовну заяву, яким просили залишити без задоволення позовну заяву./а.с.117/

31.05.2023 року представником позивача адвокатом Чумаченко С.О. було надано відповідь на відзив на позовну заяву про поділ майна подружжя, яким просили позовні вимоги задовольнити./а.с.169/

12.06.2023 року від представника позивач ОСОБА_1 адвоката Чумаченко С.О. надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог./а.с.186/

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 131 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась, причини неявки суду невідомі.

До судового засідання з`явився представник позивача - адвокат Ніц А.С., який позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі.

До судового засідання представник відповідача адвокат Драгун А.С. не з`явилась, належним чином повідомлялась, через канцелярію суду надала численні заяви щодо відкладення розгляду справи.

Судом встановлено, що 12.06.2023 року за згодою представників сторін було закрито підготовче судове засідання та розгляд справи було призначено на 18.07.2023 року, однак адвокатом Драгун А.С. було подане клопотання про відкладення судового засідання від 18.07.2023 року, у зв`язку з проведення процесуальних дій по іншій справі, тому судом справу було відкладено на 17.10.2023 року./а.с.190,196/

17.10.2023 року адвокатом Драгун А.С. було подано до канцелярії суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю по іншій справі, тому судом було відкладено розгляд справи на 27.11.2023 року./а.с.204/

27.11.2023 року адвокатом Драгун А.С. було подані клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з небезпечними погодними умовами/а.с.211/, та клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з представленням інтересів осіб в іншому суді. /а.с.217/

Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків визначених цією статтею.

Підстави відкладення розгляду справи, визначені ч.2 вказаної статті, зокрема у разі неявки учасника справи, щодо якого відсутні відомості про його належне повідомлення та у разі першої неявки до судового засідання з поважних причин.

Однак, судом встановлено, що представник відповідача втретє не з`явилась у судове засідання, будучи обізнаною про розгляд справи, тому з метою не порушення прав сторін та строків розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та його представника, належним чином повідомлених про час та дату судового засідання, оскільки докази, які є в матеріалах справи є повними та достатніми для розгляду справи по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, приходить до наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд відповідно до ст.13 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 /до шлюбу « ОСОБА_3 »/ 24 квітня 2020 року уклали шлюб, який зареєстрований Малиновським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 696, що вбачається із копії свідоцтва про шлюб від 24.04.2020 року /а.с.13/. Від шлюбу у сторін народилась дитина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З відкритих джерел ( реєстр судових рішень ) суду відомо, що до Суворовського районного суду м.Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 18.05.2023 року /по справі № 523/12901/22/ шлюб між сторонами було розірвано. Із мотивувальній частині рішення вбачається, що у судове засідання сторони не з`явились, позивач та представник відповідача адвокат Драгун А.С. надали заяви, якими не заперечували проти розірвання шлюбу та просили про розгляд справи за їх відсутності. Рішення суду набрало законної сили.

У подальшому відповідач ОСОБА_2 не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, яка ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.09.2023 року було залишено без руху, а ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.10.2023 року апеляційну скаргу було повернуто ОСОБА_2 , оскільки заочне рішення суду першої інстанції в порядку ст.284 ЦПК України за заявою ОСОБА_5 не переглядалось.

Судом встановлено, що 18.05.2020 року між Споживчим товариством «Будова-Фінанс» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір асоційованого членства в споживчому товаристві № 4/14 НП-БФ./а.с.14/

Відповідно до п.1.2 Договору пайовик зобов`язується прийняти участь в реалізації статутних цілей і завдань товариства шляхом внесення в повному обсязі своєї частки в товариство, з метою забезпечення товариством фінансування будівництва будинку за рахунок внесеного пайовиком паю, а також прийняти на себе в розмірі цільового внеску частину витрат, пов`язаних з утриманням товариства і реалізацією статутних цілей і завдань, на умовах цього договору, а товариство зобов`язується забезпечити фінансування будівництва будинку, і після здачі будинку в експлуатацію, передати пайовикові об`єкт за умови виконання пайовиком зобов`язань за цим договором, розмір частки, зазначений в пункті 2.1., є остаточним і включає в себе витрати товариства на забезпечення фінансування будівництва будинку та виконання всіх необхідних дій для завершення будівництва будинку та здачі його в експлуатацію (пай), а також, витрати на утримання Товариства та реалізацію ним заданих цілей і завдань (цільовий внесок), крім випадків, зазначених у п.2.8 цього договору.

Зі змісту вказаного Договору вбачається, що об`єктом є приміщення з певною площею та характеристиками, згідно з Додатком № 1 цього Договору, яке отримує у володіння пайовик після внесення в повному обсязі своєї частки в товариство та введення будинку в експлуатацію.

Будинком є група житлових будинків з вбудованими приміщеннями та паркінгом, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно п.2.1 Договору пайовик в порядку і на умовах, передбачених цим договором, зобов`язується внести частку в розмірі еквівалентному 50322,00 дол.США, що на момент укладення договору становить 1378319,00 грн. виходячи з комерційного курсу, що на дату укладення договору становить 27.3900 грн. за 1 дол.США.

Відповідно до Додатку № 2 до Договору асоційованого членства в споживчому товаристві № 4/14 НП-БФ (Порядок розрахунків), ціна договору сплачується чотирма періодичними платежами: 9700,00 дол.США до 15.05.2020 року; 13542,00 дол. США до 15.11.2020 року; 13542,00 дол.США до 15.05.2021 року; 13538,00 дол.США до 15.11.2021 року./а.с.26/

Відповідно акту прийому-передачі нежитлового приміщення № 215 (будівельний № 14-НП) у збудованому будинку за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , житловий будинок АДРЕСА_2 , у зв`язку з введенням в експлуатацію групи житлових будинків з паркінгом за адресою АДРЕСА_1 , укладеному між Споживчим товариством «Будова-Фінанс» та ОСОБА_2 , вбачається, що сторони не мають жодних претензій одна до одної за взаємними зобов`язаннями, вважають їх належним чином і в повному обсязі виконаними.

На момент подання позову вартість частки за даним договором була сплачена в повному обсязі.

Окрім вищевказаного договору, 30.09.2020 року між Споживчим товариством «Будова-Фінанс» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір асоційованого членства в споживчому товаристві № 220/М-БФ, за змістом якого вбачається, що предметом договору є машиномісце за будівельним АДРЕСА_3 ./а.с.77/

Відповідно до п.1.2. вказаного Договору, пайовик зобов`язується прийняти участь в реалізації статутних цілей і завдань Товариства шляхом внесення в повному обсязі своєї частки в товариство, з метою забезпечення товариством будівництва будинку за рахунок внесеного пайовиком паю, а також прийняти на себе в розмірі цільового внеску частини витрат, пов`язаних з утриманням Товариства і реалізацією статутних цілей і завдань, на умовах цього договору, а товариство зобов`язується забезпечити будівництво будинку, і, після здачі будинку в експлуатацію, передати пайовикові закріплене за ним машиномісце, за умови виконання пайовиком зобов`язань за цим Договором.

Відповідно до п.2.1 вказаного Договору пайовик в порядку і на умовах, передбачених цим Договором, зобов`язується внести частку в розмірі еквівалентному 15000,00 дол.США, що на момент укладення договору становить 425100,00 грн. виходячи з комерційного курсу, що на дату укладення договору становить 28,3400 грн. за 1 дол.США.

Відповідно до Додатку № 2 до Договору асоційованого членства в споживчому товаристві № 220/М-БФ від 30.09.2020 року (Порядок розрахунків) пайовик зобов`язується та гарантує внести частку, у відповідності з нижчевказаним графіком: 5000,00 дол.США до 30.09.2020 року; 3334,00 дол.США до 30.03.2021року; 3334,00 дол. США до 30.09.2021 року; 3332,00 дол.США до 30.03.2022 року./а.с.88/

Відповідно Акту огляду машиномісця будівельний номер № НОМЕР_1 , було змінено на машиномісце № НОМЕР_2 , що знаходиться у паркінгу за будівельною адресою: АДРЕСА_1 згідно Договору № 220/М-БФ від 30.09.2020 року, загальна площа об`єкту згідно технічної інвентаризації 13,7 кв.м./а.с.100/.

На момент подання позову вартість частки за даним договором була сплачена в повному обсязі.

В матеріалах справи є відповідь Споживчого товариства «Будова-Фінанс» від 27.02.2023 року на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 07.02.2023 року про витребування доказів, з якої вбачається, що за Договором асоційованого членства у споживчому товаристві № 4/14-НП-БФ від 18.05.2020 року ОСОБА_2 було сплачено частку у розмірі еквівалентному 49 093,00 доларів США, що становить 1 338 204,00 грн. За Договором асоційованого членства у споживчому товаристві № 220/М-БФ від 30.09.2020 року ОСОБА_2 сплачено частку у розмірі еквівалентному 9 800 доларів США, що становить 274 742,00 грн../а.с.55/

Також, споживче товариство повідомило, що житловий будинок АДРЕСА_4 , введено в експлуатацію 01 лютого 2021 року. ОСОБА_2 отримано нежитлове приміщення за будівельним номером № 14-НП та машиномісце за будівельним номером АДРЕСА_5 , проте за отриманням документів для реєстрації права власності на зазначені об`єкти він не звертався. /а.с.55/.

Факт відсутності за ОСОБА_2 реєстрації права власності на вищезазначені об`єкти підтверджено також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 27.11.2023 року, з якого вбачається, що за параметрами запиту у реєстрі прав власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_6 , відомості відсутні./а.с.223/

При дослідженні судом Договору асоційованого членства в споживчому товаристві № 4/14НП-БФ від 18.05.2020 року вбачається, що загальний розмір частки за нежитлове приміщення становить 50 322,00 доларів США, також при дослідженні Договору асоційованого членства в споживчому товаристві № 220/М-БФ від 30.09.2020 року загальний розмір частки становить 15 000,00 доларів США.

Однак, суд приймає до уваги розміри часток, виплачені ОСОБА_2 , зазначені у відповіді Споживчого товариства «Будова-Фінанс» від 27.02.2023 року, з якої вбачається інші розміри часток, сплачені пайовиком, чим зазначені у Договорах асоційованого членства, зокрема за Договором асоційованого членства у споживчому товаристві № 4/14-НП-БФ від 18.05.2020 року ОСОБА_2 було сплачено частку у розмірі еквівалентному 49 093,00 доларів США, що складає частину в розмірі 24 546,50 дол.США та за Договором асоційованого членства у споживчому товаристві № 220/М-БФ від 30.09.2020 року ОСОБА_2 було сплачено частку у розмірі еквівалентному 9 800 доларів США, що складає частину в розмірі 4 900 доларів США.

Суд зазначає, що в матеріалах справи є акти, підписані сторонами договорів, з яких вбачається, що сторони не мають жодних претензій одна до одної за взаємними зобов`язаннями, вважають їх належним чином і в повному обсязі виконаними. Крім того, представник відповідача, будучі ознайомлена з матеріалами справами, жодних заперечень з приводу розмірів часток не заявляла, тому суд при розгляді вимог щодо поділу майна виходить з розміру часток, зазначених у відповіді Споживчого товариства «Будова-Фінанс» від 27.02.2023 року./а.с.55/

Представник позивача вказує, що сторони до укладення шлюбу проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, позивач завагітніла, 24.04.2020 року вони уклали шлюб, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син, сторони є мешканцями м.Маріуполь, однак у червні 2020 року обидва отримали місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_7 , у подальшому рішенням суду від 18.05.2023 року їх шлюб було розірвано, однак між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди про поділ набутого за час спільного проживання та шлюбу спільного майна.

Представник позивача зазначає, що вищевказане майно було придбане нею та відповідачем в період спільного проживання однією сім`єю та під час зареєстрованого шлюбу, воно належить їм, як подружжю, на праві спільної сумісної власності, тому вона має намір поділити вищевказане майно шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частину вищевказаного майна. З урахуванням викладеного, оскільки в добровільному порядку питання поділу майна між сторонами не вирішено ОСОБА_1 звернулась до суду з відповідним позовом.

04.04.2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник просить відмовити ОСОБА_1 у задоволені позову, посилаючись на те, що вищевказані об`єкти не підлягають поділу між подружжям, оскільки не є спільним майном, придбані за особисті кошти відповідача, у тому числі передані останньому до шлюбу членами його сім`ї з відчуження власного майна, крім того відповідач зазначає про фінансову можливість щодо грошових вкладень у придбання нерухомого майна./а.с.117/

Також, 18.05.2023 року представником відповідача було надано письмові пояснення, в яких зазначено, що кошти на придбання частки (паю та цільового внеску) за Договором асоційованого членства в споживчому товаристві були внесені відповідачем до укладення шлюбу з ОСОБА_1 , проте відповідні докази, які підтверджують цю обставину у відповідача не збереглися. Тому, представник вказує, що нею було зроблено адвокатські запити до споживчого товариства, та отримання відповіді на запит займає певний час, однак суд звертає увагу на те, що як на стадії підготовчого провадження справи, так і у період з 18 травня 2023 року по день винесення рішення відповідні докази суду не було надано./а.с.159/

31.05.2023 року до суду надійшла від представника позивача відповідь на відзив, якою зазначено, що відповідач не надав жодних доказів родинних зв`язків з особами, які відчужували майно, при цьому стверджуючи, що вони є членами його сім`ї; відповідач не надав жодних доказів на підтвердження факту передачі йому коштів від вказаних осіб (розписка, договір дарування тощо); відповідач зазначає, що факт передачі коштів можуть підтвердити свідки, але не заявляє відповідне клопотання про виклик свідків; звернено увагу на постанову Верховного Суду від 06.04.2021 року про те, що факт передачі коштів родичем одного із членів сім`ї на купівлю спільного майна в інтересах сім`ї не може свідчити про те, що ці кошти передано на особисті потреби лише комусь одному конкретному з подружжя; крім того відповідачем не доведено, що його дохід за 2019 рік або частина такого доходу були витрачено ним як вклад в придбання спірної нерухомості у 2020 році тощо.

Суд зауважує, що сам факт наявності в матеріалах справи копій договорів щодо відчуження майна, наданих сторонами по справі, не підтверджує та не спростовує джерело отримання коштів в придбанні спірного майна. Крім того, відповідно до ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування./а.с.126-140, 174-175/.

Суд погоджується з доводами представника відповідача, викладеними в відповіді на відзив, та зазначає, що відповідачем в порушення статей 76-81, 83 ЦПК України не доведено наявність обставин викладених у відзиву на позов та не спростовано презумпцію спільної власності майна подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Сімейного кодексу України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час перебування у шлюбі, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України).

Частинами 1 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

За таких обставин, судовим розглядом встановлено, що спірне майно, а саме: частка (паю та цільового внеску) в розмірі еквівалентному 49 093,00 доларів США, що становить 1 338 204, 00 грн. за Договором асоційованого членства у споживчому товаристві № 4/14-НП-БФ від 18.05.2020 року та частка (паю та цільового внеску) в розмірі еквівалентному 9 800,00 доларів США, що становить 274 742,00 грн. за Договором асоційованого членства у споживчому товаристві № 220/М-БФ від 30.09.2020 року, було придбано сторонами під час перебування у шлюбі та спільного проживання, набуті ними за спільні кошти, тому це майно є їх спільною сумісною власністю і підлягає розподілу, оскільки кожна із сторін відповідно до ст.ст. 370,372 ЦК України має право на 1/2 частину від спільного майна.

На підставі викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 9201,03 грн. відповідно до квитанції від 03.02.2023 року.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 267, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя:

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на 1/2 частину частки (паю та цільового внеску) за договором асоційованого членства в споживчому товаристві №4/14-НП-БФ від 18.05.2020 року, укладеним між Споживчим товариством «Будова-Фінанс» та ОСОБА_2 , що відповідає її вартості в розмірі 24 546,50 /двадцять чотири тисячі п`ятсот сорок шість доларів США 50 центів/.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на 1/2 частину частки (паю та цільового внеску) за Договором асоційованого членства в споживчому товаристві № 220/М-БФ від 30.09.2020 року, укладеним між Споживчим товариством «Будова-Фінанс» та ОСОБА_2 , що відповідає її вартості в розмірі 4 900,00 /чотири тисячі дев`ятсот доларів США./

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 9201,03 (дев`ять тисяч двісті одна гривня) грн. 03 коп.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 05.12.2023 року.

Суддя Гниличенко М. В.