Справа № 456/5039/23
Провадження № 2/456/1235/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

27 листопада 2023 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Гули Л. В. ,

з участю секретаря Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Стрию цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін.

Позивач ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь 35962,47 грн страхового відшкодування за завдані збитки в порядку регресу та судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що 26.12.2018 між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_2 було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AO/0058616, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «Audi», д.н.з. НОМЕР_1 . 13.10.2019 о 19 год. 00 хв. в с. Братківці Стрийського району Львівської області по вул. Шевченка, 85 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Audi», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу марки «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , було завдано механічних пошкоджень, а його власнику матеріального збитку.

Відповідно до вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.07.2021 вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення відповідачем ПДР.

З огляду на вищевказане потерпіла особа звернулась до страховика (позивача) із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом № AO/0058616 від 26.12.2018.

Так, на підставі страхового акту № 024/037/015452/21/1 потерпілій особі позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 35962,47 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 21286 від 29.11.2021.

Таким чином, загальний розмір виплаченого позивачем страхового відшкодування за полісом № AO/0058616 від 26.12.2018 склав 35962,47 грн.

Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.07.2021 по справі № 456/5062/19 встановлено, що відповідач на момент вчинення ДТП керував транспортним засобом «Audi», д.н.з. НОМЕР_1 , без права на керування транспортним засобом відповідної категорії, а тому відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду в порядку регресу в розмірі 35962,47 грн.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву.

Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило.

Процесуальні рішення, постановлені по справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 вересня 2023 року головуючим суддею у справі визначено суддю Гулу Л.В. /а.с. 22/

На запит суду із Єдиного державного демографічного реєстру надійшла відповідь про реєстрацію місця проживання відповідача /а.с. 23/.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03.10.2023 позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 24.10.2023. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі /а.с. 24/.

Ухвалою суду від 24.10.2023 судове засідання відкладено на 13.11.2023 /а.с. 31/.

Ухвалою суду від 13.11.2023 судове засідання відкладено на 27.11.2023 /а.с. 37/.

Розгляд справи по суті відбувся 27.11.2023 без участі сторін.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти проведення судом заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, повторно на виклик суду не з`явився, про причину неявки не повідомив, відзив на позов не подав, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд відповідно до вимог ч. 7 ст. 81 ЦПК України розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків.

Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

В будь-якому випадку право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів, якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (ч. 3 ст. 367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх в апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції.

Відтак суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі, ухваливши заочне рішення.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом вставлено, що цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу марки «Audi», д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AO 58616 від 26.12.2018 /а.с. 6/.

13.10.2019 близько 19:00 ОСОБА_1 , проявивши злочинну недбалість, керуючи технічно справним автомобілем марки «Audi А4», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись ним по вул. Шевченка в с. Братківці, Стрийського району Львівської області в напрямку до центру вказаного села, при проїзді її ділянки навпроти будинку № 85 по вул. Шевченка в с. Братківці Стрийського району Львівської області, яка виразилася в тому, що він знаходячись на нерегульованому перехресті рівнозначних доріг, а саме: вул. Шевченка та об`їзної дороги с. Братківці Стрийського району Львівської області, при виконанні маневру повороту ліворуч проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін у безпосередній близькості до зустрічного транспортного засобу, не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод іншим учасникам руху, відтак не дав дорогу зустрічному автомобілю марки «ЗАЗ Sens», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , смугу руху якого він пересікав, такими своїми діями створив аварійну обстановку, яка призвела до зіткнення між їхніми транспортними засобами.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «ЗАЗ Sens»,реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 отримав переломо-вивих лівої променевої кістки зі зміщенням кісткових уламків, і за ступенем тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.07.2021 у справі № 456/5062/19 ОСОБА_1 визнано винним та призначено покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 850 грн (вісімсот п`ятдесят гривень); ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу в розмірі 3400 грн (три тисячі чотириста гривень) без позбавлення права керування транспортними засобами. Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_1 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 3400 грн (три тисячі чотириста гривень) без позбавлення права керування транспортними засобами.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що відповідач ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП керував транспортним засобом марки «Audi», д.н.з. НОМЕР_1 , без права на керування транспортним засобом відповідної категорії /а.с. 7-8/.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року в справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року в справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає, серед іншого, і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Так як обставини події встановлені і викладені у вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.07.2021 при визнанні ОСОБА_1 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 286 КК України, то такий є обов`язковим та враховується судом при розгляді справи про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вказаний вирок суду, однак лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача ОСОБА_1 у вчиненні ДТП при керуванні транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Протоколом огляду колісного транспортного засобу № 3124/19 від 08.11.2019 зафіксовано характер отриманих у результаті ДТП пошкоджень транспортного засобу «ЗАЗ Sens», реєстраційний номер НОМЕР_2 /а.с. 11/.

Ремонтною калькуляцією № 83D/61/4 від 23.11.2019 встановлено перелік робіт та їх вартість по відновленню автомобіля «ЗАЗ Sens», реєстраційний номер НОМЕР_2 /а.с. 12-17/.

Відповідно до страхового акта № 024/037/015452/21/1 від 23.11.2021 розмір страхового відшкодування за договором страхування № AO 58616 від 26.12.2018, що підлягає виплаті власнику автомобіля «ЗАЗ Sens», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 35962,47 грн /а.с. 19/.

Згідно з платіжним дорученням № 21286 від 29.11.2021 ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виплачено ОСОБА_5 , власнику автомобіля «ЗАЗ Sens», реєстраційний номер НОМЕР_2 , страхове відшкодування за страховим актом № 024/037/015452/21/1 в сумі 35962,47 грн /а.с. 20/.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відшкодуванням позивачем шкоди, завданої відповідачем, та набуттям права зворотної вимоги (регресу) до винної особи (відповідача) у розмірі виплаченого страхового відшкодування.

При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР) та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Так, відповідно до положень частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Приписами частин 2, 5 статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина 1 статті 1191 ЦК України).

За змістом статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до положень частини 1 статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно з вимогами частини 6 статті 261 ЦК України за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

Приписами пункту 9 частини 1 статті 7 Закону № 85/96-ВР передбачено, що страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.

Відповідно до положень частини 1 статті 25 Закону № 85/96-ВР здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до положень пункту 2.1 статті 2 Закону № 1961-IV відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Згідно з приписами пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Нормою підпункту 38.1.1 «б» пункту 38.1. статті 38 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Судом беззаперечно встановлено, що внаслідок ДТП, яка мала місце 13.10.2019 о 19 год. 00 хв. в с. Братківці Стрийського району Львівської області по вул. Шевченка, 85 за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Audi», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу марки «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , власнику транспортного засобу «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , завдано матеріальних збитків внаслідок пошкодження транспортного засобу.

Вина відповідача ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху при керуванні транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії, внаслідок чого відбулася зазначена ДТП, встановлена вироком суду, який набрав законної сили.

Так як обставини події встановлені і викладені у вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.07.2021, то такий є обов`язковим та враховується судом при розгляді справи про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено цей вирок суду.

У зв`язку із наведеним суд дійшов висновку, що факт вчинення ДТП відповідачем при керуванні транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії та наявності його вини не підлягає доказуванню.

Відповідно до частини 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд вважає за доцільне врахувати правовий висновок Великої Палати Верховного Суду в справі № 755/18006/15-ц (постанова суду від 04.07.2018) щодо розмежування понять «суброгація» та «регрес». Так, у вказаній Постанові Велика Палата Верховного суду дійшла наступних висновків.

Зокрема, у пункті 69 постанови ВП ВС зазначила, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Водночас, у пункті 70 постанови ВП ВС вказала, що згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини справи та правові висновки ВП ВС, викладені в постанові від 4 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176 цс 18), суд зазначає, що правовідносини, які виникли між сторонами, є регресом.

З огляду на досліджені обставини справи, пов`язані із встановленням вини відповідача у порушенні ним Правил дорожнього руху України, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду, у тому числі й керування транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії, причинно-наслідковим зв`язком між такою дорожньо-транспортною пригодою й заподіяною шкодою майну власника транспортного засобу марки «ЗАЗ Sens», реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також відшкодуванням такої шкоди позивачем у повному обсязі у вигляді страхової виплати, суд вважає, що її розмір повинен бути компенсований позивачеві відповідачем у порядку регресу як особою, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду та керувала транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відтак з відповідача на користь позивача в порядку регресу підлягає стягненню сума сплаченого страхового відшкодування в розмірі 35962,47 грн. При цьому, суд звертає увагу, що розмір сплаченого позивачем страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу ніким з учасників дорожньо-транспортної пригоди, у тому числі й відповідачем як її винуватцем, не оспорювався.

Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними і такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Щодо судових витрат.

Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Так, понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 2147,20 грн, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст. 10, 12, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 280-283 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 ; паспорт громадянина України № НОМЕР_3 від 19.06.2020; РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, місто Київ, вул. Кирилівська, 40; р/р НОМЕР_5 в АТ «Ощадбанк», , МФО 322669) страхове відшкодування за завдані збитки в порядку регресу в розмірі 35962,47 грн (тридцять п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят дві грн 47 коп.) та 2147,20 грн (дві тисячі сто сорок сім грн 20 коп.) судового збору.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 27 листопада 2023 року.

Суддя Л.В.Гула