ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 521/17735/17

провадження № 61-1591св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічними позовами) - Одеська міська рада,

відповідачі за первісним позовом (треті особи за зустрічним позовом 1) - ОСОБА_1 , Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Дєордієва Ірина Вікторівна, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Калінюк Ганна Олександрівна,

відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом 1) - ОСОБА_2 ,

відповідач за первісним позовом (третя особа за зустрічним позовом 1/позивач за зустрічним позовом 2) - ОСОБА_3 ,

третя особа за первісним позовом (третя особа за зустрічним позовом) - ОСОБА_4 ,

третя особа за первісним позовом - Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області,

третя особа за зустрічним позовом - Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Одеської міської ради на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 травня 2019 року у складі судді Гуревського В. К. та постанову Одеського апеляційного суду від 31 жовтня 2022 року у складі колегії суддів: Громіка Р. Д., Драгомерецького М. М., Дришлюка А. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2017 Одеська міська рада звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дєордієвої І. В., приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Калінюк Г. О., третя особа - ОСОБА_4 , та, уточнивши в подальшому позовні вимоги, просила суд:

- скасувати реєстрацію Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 23 лютого 2015 року № ОД 59 щодо реконструкції житлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані, зареєстровану департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області;

- скасувати Свідоцтво про право власності від 06 квітня 2015 року за № НОМЕР_1, видане Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції;

- скасувати рішення про державну реєстрацію права власності від 06 квітня 2015 року (індексний номер 20538898) на кв. АДРЕСА_1 , загальною площею 35,4 кв.м, житловою площею 26,4 кв. м. за ОСОБА_1 ;

- скасувати Свідоцтво про право власності від 06 квітня 2015 року за № НОМЕР_2, видане Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції;

- скасувати рішення про державну реєстрацію права власності від 06 квітня 2015 року (індексний номер 20538543) на кв. АДРЕСА_1 , загальною площею 71,7 кв.м, житловою площею 36,3 кв. м. за ОСОБА_1 ;

- визнати договір купівлі-продажу від 11 листопада 2015 року (серія та номер 2241), укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І. В, квартири АДРЕСА_1 , недійсним;

- визнати договір купівлі-продажу від 22 грудня 2016 року (серія та номер 1006), укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюк Г. О., квартири АДРЕСА_1 , недійсним;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11 листопада 2015 року за індексним номером 26057648, на квартиру АДРЕСА_1 , за ОСОБА_3 ;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23 грудня 2016 року за індексним номером 33135665 на квартиру АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 ;

- зобов`язати ОСОБА_1 привести до попереднього стану самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 , згідно з технічною документацією.

Позов мотивований тим, що Одеська міська рада як власник земель комунальної власності територіальної громади м. Одеси змушена звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки порушується право власності на земельну ділянку у зв`язку незаконною реконструкцією та поділом квартири АДРЕСА_1 на дві самостійні квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 та оформленням права власності на них.

Окрім того, незаконне проведення реконструкції квартири АДРЕСА_1 порушує не тільки інтереси територіальної громади м. Одеси, але і має наслідком фактичне замурування єдиного вікна сусідньої однокімнатної квартири, що є грубим порушенням прав її власника.

Так, первісний власник ОСОБА_5 набула у власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 56,3 кв.м, житловою 26,4 кв.м на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 лютого 2008 року, виданого на підставі розпорядження органу приватизації від 27 лютого 2008 року № 210365.

ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу від 20 березня 2008 року квартиру АДРЕСА_1 передала у власність (продала) ОСОБА_1 .

В подальшому ОСОБА_1 в 2009 році здійснив демонтаж підсобного приміщення квартири АДРЕСА_1 із його поновленням, демонтаж підсобного приміщення з поновленням розташованого на першому поверсі одноповерхового будинку, а потім реконструкцію підсобного приміщення - надбудову другого поверху квартири АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси 23 лютого 2011 року у справі № 2-122 за позовом ОСОБА_4 , Малиновської районної адміністрації м. Одеси до ОСОБА_1 про знесення самочинно збудованого нерухомого майна, відшкодування моральної шкоди частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 , задоволено в повному обсязі позовні вимоги Малиновської районної адміністрації м. Одеси та зобов`язано ОСОБА_1 за свій рахунок знести самочинно збудоване нерухоме майно, що примикає до квартири АДРЕСА_1 згідно з технічною документацією.

Ухвалюючи рішення від 23 лютого 2011 року, Малиновський районний суд Одеси дійшов висновку, що ОСОБА_1 всупереч встановленим нормам порушив правила будівництва, побудована ним споруда відповідно до частини першої статті 376 Цивільного кодексу України є самочинним будівництвом та підлягає знесенню.

На даний момент рішення Малиновського районного суду від 23 січня 2011 року перебуває на виконанні в Першому Малиновському відділі ДВС м. Одеси.

Однак, ОСОБА_1 , незважаючи на рішення Малиновського районного суду у Одеси від 23 лютого 2011 року та відкрите виконавче провадження щодо знесення самочинно збудованого ним нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , яке примикає до квартири АДРЕСА_2 , з метою протиправного оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_1 та самочинно збудовану двоповерхову споруду, здійснив реєстрацію декларації про готовність об`єкту до експлуатації від 23 лютого 2015 року за № ОД 59 «Реконструкція квартири з розподілом на дві самостійні квартири без зміни геометричних розмірів за адресою: АДРЕСА_1 ». Відповідно до декларації загальна площа будівлі після реконструкції склала 107,1 кв.м, що свідчить про самовільне захоплення земельної ділянки, яка належить до комунальної власності територіальної громади м. Одеси.

06 квітня 2015 року за ОСОБА_1 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_1 за вищевказаною адресою.

ОСОБА_1 здійснив відчуження ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 загальною площею 35,4 кв м - за договором купівлі-продажу від 11 листопада 2015 року (серія та номер 2241), посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І. В., та ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 71,7 кв.м - за договором купівлі-продажу від 22 грудня 2016 року (серія та номер 1006), посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюк Г. О.

Таким чином, ОСОБА_1 незаконно зареєстровано право власності на вказані квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 та незаконно відчужено їх ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що свідчить про умисне невиконання ним рішення Малиновського районного суду м. Одеси щодо знесення самочинно збудованого об`єкту нерухомості.

Одеська міська рада вважає, що реєстрація Декларації є незаконною та такою, що підлягає скасуванню судом, оскільки вона подана та оформлена з порушенням установлених вимог, що, в свою чергу, виключає наявність правових підстав для її реєстрації уповноваженим органом владних повноважень.

Одеська міська рада не приймала будь-яких рішень щодо передачі у власність або користування земельної ділянки, на якій розташовані спірні об`єкти нерухомого майна.

Самочинне будівництво є порушенням встановлених державою правил та норма здійснення будівництва, що призводить до нераціональної забудови населених пунктів, невідповідності збудованих об`єктів нерухомості встановленим вимогам законодавства, що є порушенням прав територіальної громади, а також питань безпеки під час експлуатації вже збудованого об`єкта, екологічної та санітарно-епідеміологічної безпеки.

З урахуванням наведеного для здійснення державної реєстрації речового права ОСОБА_1 подано документи, які не відповідають вимогам чинного законодавства, містять недостовірні відомості, що виключає можливість державної реєстрації такого речового права як офіційного визнання і підтвердження державою факту виникнення у ОСОБА_1 прав на вказане нерухоме майно.

Виконавчими органами Одеської міської ради рішення про присвоєння вказаної адреси не приймалось.

Таким чином, Свідоцтва про право власності та рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 підлягають скасуванню.

Оскільки ОСОБА_1 не набув права власності, то, відповідно, не мав права відчужувати спірні об`єкти нерухомості будь-яким третім особам.

З урахуванням зазначеного підлягають визнанню недійсними договори купівлі-продажу квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , укладені між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Зважаючи на викладене, Одеська міська рада, як власник земель комунальної власності територіальної громади м. Одеси вважає необхідним скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , на квартиру АДРЕСА_1 та самочинно збудовану квартиру АДРЕСА_1 , а також відповідно об`єкт нерухомості привести до попереднього стану.

В судовому засіданні, призначеному на 27 листопада 2017 року, протокольною ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області.

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до Одеської міської ради, треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Дєордієва І. В., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Калінюк Г. О., ОСОБА_4 , Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, про зобов`язання застосувати наслідки недійсності правочину.

Позов мотивований тим, що оспорюваний міською радою договір купівлі-продажу спірної квартири укладений в нотаріальній формі з дотриманням вимог його державної реєстрації. Правочин є завершеним з моменту державної реєстрації 22 грудня 2016 року.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України, якою встановлений принцип призумції правомірності правочину, ОСОБА_2 є добросовісним набувачем нерухомого майна, який виходив із принципу законності попередніх дій посадових осіб Одеської міської ради, відповідальних за затвердження декларацій, державну реєстрацію об`єкту нерухомості, тощо.

Тому, просила суд у разі задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування державної реєстраціх квартири АДРЕСА_1 , зобов`язати Одеську міську раду надати ОСОБА_2 у власність рівноцінну за площею та технічним станом квартиру, в тому ж районі міста.

У квітні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до Одеської міської ради про визнання права власності.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_3 не знала і не могла знати про будь-які можливі самостійні переобладнання спірної квартири, оскільки ані заборони на відчуження, ані арешту майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не було.

Крім того, Декларація про готовність об`єкту до експлуатації від 23 лютого 2015 року № ОД 59 «Реконструкція квартири з розподілом на дві самостійні квартири без зміни геометричних розмірів за адресою: АДРЕСА_1 » наявна у реєстрі дозвільних документів Державної архітектурно-будівельної інспекції України, а тому Одеська міська рада не могла не знати про те, що вказана Декларація від 23 лютого 2015 року № ОД 59 була зареєстрована та внесена до реєстру Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області.

У свою чергу, ОСОБА_3 вжила усі розумні заходи, виявила обережність та обачність для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна. Тобто вона не лише не усвідомлювала і не бажала, а й не допускала можливості настання будь-яких несприятливих наслідків.

З огляду на викладене ОСОБА_3 просила суд визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 травня 2019 року у задоволенні позовівОдеської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлено.

Суд дійшов до висновку, що в частині вимог про скасування реєстрації Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 23 лютого 2015 року № ОД 59 щодо реконструкції житлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані, зареєстровану Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, позовні вимоги пред`явлені до неналежного відповідача, а тому не підлягають задоволенню.Суд зазначив, що належним відповідачем/співвідповідачем у цьому разі є Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області.

У зв`язку з відмовою в позові про скасування реєстрації Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 23 лютого 2015 року № ОД 59, не підлягає задоволенню решта позовних вимог, оскільки вони є похідними від первісної вимоги.

Оскільки вимоги за зустрічними позовами ОСОБА_2 про зобов`язання застосувати наслідки недійсності правочину, ОСОБА_3 про визнання права власності є взаємовиключними або залежними від первісного позову Одеської міської ради, то в їх задоволенні також слід відмовити.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Одеська міська рада оскаржила його в апеляційному порядку.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Одеського апеляційного суду від 31 жовтня 2022 року апеляційну скаргу Одеської міської ради залишено без задоволення, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 травня 2019 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

27 січня 2023 року Одеська міська рада засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 травня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 31 жовтня 2022 року.

В касаційній скарзі заявник просить суд скасувати оскаржені судові рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог Одеської міської ради та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій судові рішення в оскарженій частині ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи, без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 07 березня 2023 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.

28 березня 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 22 листопада 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що ОСОБА_5 набула у власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 56,3 кв.м, житловою 26,4 кв.м на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 лютого 2008 року, виданого на підставі розпорядження органу приватизації від 27 лютого 2008 року № 210365.

ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу від 20 березня 2008 року вказану квартиру продала ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси 23 лютого 2011 року у справі № 2-122 за позовом ОСОБА_4 , Малиновської районної адміністрації м. Одеси до ОСОБА_1 про знесення самочинно збудованого нерухомого майна, відшкодування моральної шкоди, частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 , задоволено в повному обсязі позовні вимоги Малиновської районної адміністрації м. Одеси та зобов`язано ОСОБА_1 за свій рахунок знести самочинно збудоване нерухоме майно, що примикає до квартири АДРЕСА_1 згідно з технічною документацією.

Судом, зокрема, встановлено, що в 2008 році відбувся природний обвал стелі спірної квартири. В 2009 році відповідач почав спочатку відновлення зруйнованої частини квартири, підсобного приміщення за вказаною адресою у розмірах, визначених технічною документацією, в наступному здійснив демонтаж приміщення, що залишилося, та фактично побудував двоповерхову споруду з черепашнику з метою її використання під житловий будинок загальною площею 101,0 кв.м.

Ухвалюючи рішення від 23 лютого 2011 року, Малиновський районний суд м. Одеси дійшов висновку, що ОСОБА_1 всупереч встановленим нормам порушив правила будівництва, побудована ним споруда відповідно до частини першої статті 376 Цивільного кодексу України є самочинним будівництвом та підлягає знесенню.

На виконання цього судового рішення було відкрите виконавче провадження, на даний момент виконавчий лист, виданий на виконання рішення Малиновського районного суду від 23 січня 2011 року, перебуває на виконанні в Першому Малиновському ВДВС м. Одеси.

23 лютого 2015 року Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області за № ОД 59 здійснив реєстрацію декларації замовника ОСОБА_1 про готовність об`єкту до експлуатації «Реконструкція квартири з розподілом на дві самостійні квартири без зміни геометричних розмірів за адресою: АДРЕСА_1 . ДК 018-2000 1122.1, категорія складності II». Відповідно до декларації загальна площа будівлі після реконструкції склала 107,1 кв.м.

06 квітня 2015 року за ОСОБА_1 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_1 за вищевказаною адресою.

ОСОБА_1 здійснив відчуження ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 загальною площею 35,4 кв.м (за договором купівлі-продажу від 11 листопада 2015 року (серія та номер 2241), посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І. В.) та ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 71,7 кв.м (за договором купівлі-продажу від 22 грудня 2016 року (серія та номер 1006), посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюк Г. О.).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 травня 2019 року та постанова Одеського апеляційного суду від 31 жовтня 2022 року в частині вирішення позовних вимог за зустрічними позовами ОСОБА_2 про зобов`язання застосувати наслідки недійсності правочину та ОСОБА_3 про визнання права власності, в касаційному порядку не оскаржені, тому у вказаній частині вимог, в силу приписів статті 400 ЦПК України, не є предметом касаційного перегляду.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення судів попередніх інстанцій в оскарженій частині не відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зазначила, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Встановлено, що 23 лютого 2015 року Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області за № ОД 59 здійснив реєстрацію декларації замовника ОСОБА_1 про готовність об`єкту до експлуатації «Реконструкція квартири з розподілом на дві самостійні квартири без зміни геометричних розмірів за адресою: АДРЕСА_1 . ДК 018-2000 1122.1, категорія складності II».

Відмовляючи у задоволенні вимог Одеської міської ради про скасування реєстрації Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 23 лютого 2015 року № ОД 59 суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, зазначив, що позовні вимоги пред`явлені до неналежного відповідача, а тому не підлягають задоволенню. Суд зазначив, що належним відповідачем/співвідповідачем у цьому разі є Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області.

У задоволенні решти позовних вимог позову Одеської міської ради судами відмовлено, оскільки вони є похідними від первісної вимоги.

З такими висновками Верховний Суд не погоджується з огляду на наступне.

На обґрунтування заявлених позовних вимог Одеська міська рада зазначила, що Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській областінеправомірно зареєстрував вказану Декларацію замовника ОСОБА_1 , оскільки вона подана та оформлена з порушенням установлених вимог, що, в свою чергу, виключає наявність правових підстав для її реєстрації уповноваженим органом владних повноважень. Одеська міська рада не приймала будь-яких рішень щодо передачі у власність або користування земельної ділянки, на якій розташовані спірні об`єкти нерухомого майна.

Отже, цей позов подано на поновлення порушеного, на думку позивача, права власності територіальної громади міста Одеси на земельну ділянку.

Частиною другою статті 331 Цивільного кодексу України визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Матеріалами справи також установлено, що 06 квітня 2015 року за ОСОБА_1 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на спірні новостворені об`єкти нерухомого майна.

Таким чином, оспорювання рішення Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській областіпро реєстрацію Декларації в цьому випадку поглинається спором про речове право.

За таких обставин зміст і характер відносин між учасниками справи, що переглядається, та встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи підтверджують, що спір у справі стосується не стільки правомірності дій Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області при реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скільки правомірності набуття ОСОБА_1 права власності на спірні об`єкти нерухомого майна, створені за результатами реконструкції квартири, а тому Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області не є належним відповідачем у цій справі.

При цьому слід приймати до уваги, що Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області приймає участь у справі в якості третьої особи.

При таких обставинах суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про відмову у задоволенні первісного позову Одеської міської ради з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача.

По суті позов Одеської міської ради судами не розглянутий, наявні докази не досліджені, оцінка доводам учасників справи не надана.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

У пункті 1 частини третьої статті 411 ЦПК України визначено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною четвертою статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За викладених обставин оскаржувані судові рішення в частині вирішення первісного позову підлягають скасуванню з направленням справи у вказаній частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи судам належить урахувати наведені у цій постанові висновки суду касаційної інстанції, дати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог процесуального закону.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Одеської міської ради задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 травня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 31 жовтня 2022 року в частині вирішення первісного позову Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дєордієвої Ірини Вікторівни, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Калінюк Ганни Олександрівни про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкту до експлуатації, скасування свідоцтв про право власності, скасування рішень про державну реєстрацію права власності, визнання договорів купівлі-продажу недійсними, зобов`язання вчинити певні дії, скасувати.

Справу в частині позову Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дєордієвої Ірини Вікторівни, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Калінюк Ганни Олександрівни про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкту до експлуатації, скасування свідоцтв про право власності, скасування рішень про державну реєстрацію права власності, визнання договорів купівлі-продажу недійсними, зобов`язання вчинити певні дії, направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

М. Ю. Тітов