Ухвала

01 червня 2023 року

місто Київ

справа № 694/916/21

провадження № 61-6319ск23

Верховний Суд, який діє у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 22 лютого 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 14 березня 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «УРОЖАЙ», третя особа - приватний нотаріус Ватутінського міського нотаріального округу Побіянська Неллі Борисівна, про визнання недійсним договору емфітевзису,

ВСТАНОВИВ:

І. ФАБУЛА СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 у 2021 році звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «УРОЖАЙ» (далі - ТОВ «НВФ «УРОЖАЙ»), третя особа - приватний нотаріус Ватутінського міського нотаріального округу Побіянська Н. Б., просив:

- визнати недійсним договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) від 21 липня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «НВФ «УРОЖАЙ»;

- скасувати запис про державну реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, що виникло на підставі договору про право користування земельною ділянкою (емфітевзис) від 21 липня 2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «НВФ «УРОЖАЙ», щодо земельної ділянки, загальною площею 2, 5484 га, кадастровий номер :03:002:0432, який внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 23437607 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державним реєстратором;

- зобов`язати ТОВ «НВФ «УРОЖАЙ» негайно передати ОСОБА_1 земельну ділянку, загальною площею 2, 5484 га, кадастровиq номер :03:002:0432, що знаходиться в адміністративних межах Богачівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, в стані, придатному для цільового використання.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням від 22 лютого 2022 року Звенигородський районний суд Черкаської області відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Постановою від 14 березня 2023 року Черкаський апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 22 лютого 2022 року - без змін.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Добровольський О. В. 27 квітня 2023 року з використанням засобів поштового зв`язку направив до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 22 лютого 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 14 березня 2023 року, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Ухвалою від 18 травня 2023 року Верховний Суд залишив без руху касаційну скаргу та надав заявнику строк для усунення її недоліків.

Заявник 26 травня 2023 року із використанням засобів поштового зв`язку направив до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги разом із доказами поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Визначення заявником підстав касаційного оскарження

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.

Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.

Заявник зазначив, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права, як підстави касаційного оскарження цих судових рішень визначив те, що:

- (1) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 668/13907/13-ц, відповідно до яких обмеження повноважень набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про брак в органу юридичної особи чи її представника потрібного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа;

- (2) суди першої та апеляційної інстанцій не дослідили зібрані у справі докази;

- (3) заявник неодноразово заявляв клопотання про витребування оригіналу договору емфітевзису та клопотання про виклик свідка ОСОБА_2 , втім суди першої та апеляційної інстанцій не розглянули їх.

Отже, серед підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявник зазначив ті підстави, які згадані у пункті 1 частини другої статті 389 ЦПК України, пунктах 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України, що свідчить про виконання ним вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.

ІІІ. ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ПОНОВЛЕННЯ СТРОКУ НА КАСАЦІЙНЕ ОСКАРЖЕННЯ

До касаційної скарги ОСОБА_1 додав заяву, у якій просить поновити строк на касаційне оскарження рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 22 лютого 2022 року та постанови Черкаського апеляційного суду від 14 березня 2023 року.

Заявник зазначив, що постанову Черкаський апеляційний суд ухвалив 14 березня 2023 року, повний текст склав 17 березня 2023 року, копію постанови суду апеляційної інстанції він отримав засобами поштового зв`язку 29 березня 2023 року. На підтвердження цього факту надав копію листа Звенигородського районного суду Черкаської області від 26 травня 2023 року № 2490/1.12/2023.

Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Суд виходить з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними, зокрема, у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали скаржникові своєчасному зверненню з такою скаргою.

Аналіз змісту касаційної скарги, доданих до неї матеріалів та доводів про поновлення строку на касаційне оскарження, дають підстави для висновків, що строк на касаційне оскарження зазначених рішень пропущено з поважних причин, тому Суд поновлює його.

ІV. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ Оскільки вимоги ухвали Верховного суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.

Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 22 лютого 2022 року та постанови Черкаського апеляційного суду від 14 березня 2023 року.

Відкрити касаційне провадження у справі.

Витребувати із Звенигородського районного суду Черкаської області справу № 712/916/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «УРОЖАЙ», третя особа - приватний нотаріус Ватутінського міського нотаріального округу Побіянська Неллі Борисівна, про визнання недійсним договору емфітевзису.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в двадцять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.

Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак