Справа № 509/5152/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Кочко В.К.,

за участі секретаря судового засідання Савченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ХУТОР ЦЕНТРАЛЬНАЯ" про встановлення факту наявності трудових відносин, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення невиплаченої заробітної плати

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , 27.09.2021 р., звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд:

-встановити факт наявності трудових відносин між ним та ОСББ «Хутор Центральная» з 11.06.2018 р. по 15.09.2019 р.;

-зобов`язати ОСББ «Хутор Центральная» належним чином оформити трудові відносини між ним та ОСББ «Хутор Центральная» з 11.06.2018 р. по 15.09.2019 р., шляхом внесення записів до трудової книжки ОСОБА_1 про прийняття на роботу в ОСББ «Хутор Центральная» на посаду технічного керівника та про звільнення з посади технічного керівника;

-стягнути з ОСББ «Хутор Центральная» на його користь невиплачену заробітну плату з 11.06.2018 р. по 15.09.2019 р. на посаді технічного керівника, за сумісництвом сантехніка у розмірі 77482,18 грн.;

-зобов`язати ОСББ «Хутор Центральная» сплатити за нього єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 21120,00 грн.;

-стягнути судовий збір з ОСББ «Хутор Центральная» на його користь у розмірі 908,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 працював в ОСББ «Хутор Центральная» на посаді технічного керівника, за суміщенням сантехніка, з дати реєстрації ОСББ, з 11.06.2018 р., був допущений до роботи без оформлення трудового договору. Наказом ОСББ №2-К від 31.08.2018 р. ОСОБА_1 був офіційно прийнятий на роботу лише з 03.09.2018 р. на посаду технічного керівника. ОСОБА_1 не надавав розписку та не ставив підпису у посадовій інструкції, журналі техніки безпеки, правилах внутрішнього трудового розпорядку, вважає, що ОСББ «Хутор Центральная» не виконав обов`язки.

ОСОБА_1 вказує, що 12.09.2018 р. керівник ОСББ ОСОБА_2 вимагала від нього написати заяву про звільнення, але виконувати і надалі посадові обов`язки технічного керівника та сантехніка, 13.09.2018 р. на підставі заяви про звільнення ОСОБА_1 , ОСББ «Хутор Центральная» видав наказ №3 про звільнення позивача за власним бажанням, з яким позивача не було ознайомлено, про який ОСОБА_1 дізнався з відповіді ГУ Держпраці в Одеській області від 06.07.2020 р.

ОСОБА_1 зазначає, що виконував обов`язки технічного керівника та за суміщенням сантехніка до 15.09.2019 р. включно, за весь час роботи не отримав заробітну плату від відповідача.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням виплатити заробітну плату, але відповідач надавав відповідь, що не має грошей.

01.06.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держпраці в Одеській області із заявою, 06.07.2020 р. йому надано відповідь №15-К-830/03-13-6616, де зазначено, що заробітна плата нарахована за фактично відпрацьований час, а саме за 9 днів (72 год.) та виплачена 28.09.2018 р., про що свідчить підпис позивача у відомості про виплату готівки №1 за вересень 2018 р., хоча позивач не був ознайомлений з відомістю та не отримував готівку. Також у вищевказаній відповіді зазначено, що 01.02.2020 р. між позивачем та відповідачем було укладено цивільно-правовий договір №1 щодо зобов`язань з прибирання прибудинкової території та будинку за винагороду, проте ОСОБА_1 не укладав і не підписував договір, за цим договором 18.02.2020 р. позивачем було отримано від відповідача переказ коштів у розмірі 6407,80 грн.

22.07.2020 р. позивачем подано заяву до ГУ Держпраці в Одеській області щодо надання результатів перевірки діяльності відповідача та копій документів про працевлаштування, 18.08.2020 р. позивачу надано відповідь №15-К-1174/03-8024, в якій вказано про можливість ознайомитись з актом інспекційного відвідування за посиланням.

30.08.2021 р. позивач подав до відповідача заяву про надання інформації про розмір його окладу, період оформлення у трудових відносинах з відповідачем та загальну суму нарахованих коштів з оплати праці, проте відповідач відповіді не надав.

15.09.2021 р. ГУ Держпраці в Одеській області надало відповідь на адвокатський запит в інтересах позивача, надано копію наказу про припинення трудового договору від 13.09.2018 р. №3, копію цивільно-правового договору №1 від 01.02.2020 р., копію відомості про виплату готівки №1 за вересень 2018 р.

З урахуванням вищевикладеного позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлялись належним чином.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, на підставі їх повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Згідно до ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язуються виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ст.24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим:при організованому наборі працівників; укладенні трудового договору в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я;при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні договору в письмовій формі;при укладенні трудового договору з неповнолітнім; при укладенні трудового договору з фізичною особою;в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що фактичне допущення працівника до роботи може бути підтверджене шляхом доказування факту виконання працівником певної роботи та факту виконання працедавцем обов`язків виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи.

Разом з тим, згідно з частиною першою, п`ятою, шостою ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випли-вати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, зі змісту вищевказаних правових норм можна дійти висновку, що саме на позивача, який звернувся до суду з вимогою про встановлення факту перебування у трудових відносинах, покладається обов`язок доведення належними та допустимими доказами виникнення цих відносин та їх тривалості у часі.

Судом встановлено, що згідно наказу №2-К від 31.08.2018 р. ОСОБА_1 було прийнято на роботу до ОСББ «Хутор Центральная» з 03.09.2018 р. на посаду технічного керівника.

Згідно наказу №3 від 13.09.2018 р. ОСОБА_1 було звільнено з посади технічного керівника ОСББ «Хутор Центральная» за власним бажанням.

01.02.2020 р. між ОСОБА_1 та ОСББ «Хутор Центральная» було укладено цивільно-правовий договір №1 щодо зобов`язань з прибирання прибудинкової території та будинку за винагороду, за цим договором 18.02.2020 р. позивачем було отримано від відповідача переказ коштів у розмірі 6407,80 грн.

У матеріалах справи наявні відомості про те, що ОСОБА_1 заяву про укладення трудового договору з ОСББ «Хутор Центральная» не писав, не вносилися такі записи і в трудову книжку позивача, відповідач також не сплачував відповідні внески за найманого працівника.

Оцінивши кожен доказ окремо та їх взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 укладав трудовий договір з ОСББ «Хутор Центральная» та з 11.06.2018 р. по 15.09.2019 р. працював у відповідача за трудовим договором, не доводять фактичний допуск ОСОБА_1 до роботи та не дають достатніх підстав однозначно стверджувати про укладення сторонами угоди, за якою ОСОБА_1 взяв на себе обов`язок виконувати роботу, визначену угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а ОСББ «Хутор Центральная» виплачувати ОСОБА_1 заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін, тобто про фактичне існування між сторонами саме трудових відносин.

В матеріалах справи також не міститься будь-яких інших доказів того, що ОСОБА_1 ознайомлювався з Правилами внутрішнього трудового розпорядку, з посадовою інструкцією, документами, у яких обумовлено розмір щомісячної заробітної плати, визначено робоче місце тощо.

За таких обставин, у суду немає передбачених законом підстав вважати, що між сторонами були трудові відносини, а отже і задовольняти позовні вимоги про встановлення факту перебування в трудових відносинах, інші позовні вимоги є похідними, а тому також не підлягають задоволенню.

Виходячи з приписів частини четвертої статті 24 Кодексу законів про працю України, трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Зазначене не було доведено у судовому засіданні.

Оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки позивачем не доведено наявності між ним та відповідачем трудових відносин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.3,12,13,81,89,263-266,273, ЦПК України,ст.ст.21,24, 36 КЗпП України

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ХУТОР ЦЕНТРАЛЬНАЯ" про встановлення факту наявності трудових відносин, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення невиплаченої заробітної плати відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Кочко В.К.