КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/5502/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Нежури В.С., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 грудня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Остапчук Т.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» про зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

У вересні 2022 року до суду звернулась ОСОБА_1 із позовом про зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням виконавчого комітету Печерської районної ради народних депутатів від 08 червня 1987 року затверджено спільне рішення адміністрації УЖГ району та профспілкового комітету про надання службової житлової площі двірнику-доглядачу будинків ЖЕК-304 ОСОБА_1 на час роботи, а саме однокімнатної квартири АДРЕСА_1 на родину з 3-х осіб, в тому числі: вона, чоловік ОСОБА_2 , 1960 року народження та донька ОСОБА_3 - 1982 року народження.

Зазначає, що позивачка зареєстрована і постійно проживає в указаному приміщенні по сьогоднішній день. Іншого житла немає.

Відповідач листом від 03 листопада 2021 року повідомив позивачку, що розпорядженням Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 01 лютого 2016 року №70 однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 закріплено за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва».

Вказує, що цим же листом відповідач повідомив позивачку, що не має наміру звертатися з відповідним клопотанням про виключення із складу службових жилих приміщень однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , безпідставно посилаючись на власну потребу у використанні вказаної службової квартири та порадив купити житло самостійно.

Уважає, що відмова відповідача щодо подання клопотання до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про виключення з числа службових однокімнатної квартири АДРЕСА_2 є безпідставною та необґрунтованою, та такою, що порушує житлові права позивачки.

Вказує, що, не подаючи відповідне клопотання про виключення житла із числа службового, відповідач порушує конституційне право позивачки на житло та гарантії, передбачені Конституцією України, ЖК України, Положенням «Про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP», затвердженим постановою Ради Міністрів Української PCP від 04 лютого 1988 року № 37, оскільки чинним законодавством не встановлено підстав для відмови у поданні клопотання про виключення житлового приміщення з числа службового до виконавчого органу відповідної ради.

Вказує, що внаслідок бездіяльності відповідача позивачка фактично позбавлена можливості реалізувати своє право на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Мотивуючи наведеним, просить суд зобов`язати Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" звернутись до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації з клопотанням про виключення із числа службових однокімнатної квартири АДРЕСА_2 .

Печерський районний суд міста Києва рішенням від 26 грудня 2022 року у задоволенні позову відмовив.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, уважає рішення незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального права.

Апеляційна скарга в цілому є ідентичною позовній заяві.

Вказує, що суд першої інстанції не досліджував докази, якими позивачка підтверджує свої позовні вимоги.

Зазначає, що позивач порушує конституційне право позивачки, оскільки має право на виключення з числа службових однокімнатної квартири АДРЕСА_2 .

Вказує, що внаслідок бездіяльності відповідача, позивачка фактично позбавлена можливості реалізувати своє право на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Уважає, що відмова відповідача з посиланням на потребу у власному використанні вказаної службової кімнати є безпідставною, як і висновки суду першої інстанції.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 грудня 2022 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Кметик-Власенко О.В. апеляційну скаргу підтримали, просили суд її задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до статтею 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки та її представника, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовивши в задоволенні позову, суд першої інстанції зробив висновок, що законодавством не передбачено обов`язок відповідача звертатись із заявами про виключення житлових приміщень із числа службових, це його право.

Також суд першої інстанції зазначив, що позивачка не позбавлена права самостійного звернення до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації з клопотанням про виключення із числа службових квартири.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Із даних трудової книжки НОМЕР_1 установлено, що 27 лютого 1985 року позивачку прийнято на посаду двірника ЖЕК-310. 17 жовтня 1997 року позивачка звільнена з роботи за власним бажанням (а.с.16-20).

Установлено, що рішенням Виконавчого комітету Печерської районної ради народних депутатів №256 від 27 квітня 1987 року однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 закріплено за ЖЕК-304, як службову площу (а.с.8).

Рішенням Виконавчого комітету Печерської районної ради народних депутатів №380 від 08 червня 1987 року затверджено спільне рішення адміністрації та профспілкового комітету УЖГ району про надання на час роботи службової однокімнатної квартири АДРЕСА_4 двірнику-доглядачу будинків ЖЕК-304 ОСОБА_1 на родину з 3 осіб, в тому числі: вона, чоловік - ОСОБА_2 , 1960 року народження та дочка ОСОБА_3 , 1982 року народження (а.с.9).

З даних паспорту громадянки України, виданого на ім`я позивачки, установлено, що остання зареєстрована за адресою АДРЕСА_5 (а.с.11-13).

Рішенням Київської міської ради №512/7168 вулицю Івана Кудрі перейменовано на вулицю Джона Маккейна (а.с.14).

З даних довідки №432-432/м-143-200 від 20 березня 2020 року установлено, що ордер на квартиру АДРЕСА_2 в КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" відсутній (а.с.15).

Відповідно до статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Частиною першою статті 58 ЖК України визначено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Відповідно до статті 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Жилі приміщення, що надаються народним депутатам України на період їх роботи на постійній основі у Верховній Раді України, включаються до числа службових і виключаються з їх числа за рішенням Верховної Ради України за поданням Комісії Верховної Ради України з питань Регламенту, депутатської етики та забезпечення діяльності депутатів.

На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення (частина 1 статті 122 ЖК України).

Згідно частини 2 статті 121 ЖК України, службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації.

Постановою Ради Міністрів Української РСР від 04 лютого 1988 року №37 затверджено Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР ( далі - Положення).

Відповідно до вказаного Положення службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Через це зазначені приміщення повинні знаходитися у безпосередній близькості від дільниці, яка ними обслуговується (їх робочого місця).

Відповідно до пункту 6 вказаного Положення жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. У будинках, належних колгоспам, жиле приміщення виключається з числа службових за рішенням загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених, затверджуваним виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Про виключення жилого приміщення з числа службових у журналі обліку службових жилих приміщень робиться відповідна відмітка.

Статтею 125 ЖК України передбачено, що осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років, не може бути виселено із службового житла.

Колегія суддів зазначає, що виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Окрім цього, Положенням визначено, за яких умов може бути подано клопотання про виключення житлового приміщення з числа службових, а саме: якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих.

Звертаючись до суду з позовом, позивачкою не доведено, що існують вищевказані обставини, за яких відповідач може звернутись із таким клопотанням.

Таким чином, слід констатувати, що законодавством визначено порядок виключення житла із числа службових, підприємство самостійно визначає підстави звернення із клопотанням про виключення житла із числа службових до відповідної адміністрації та суд не може втручатись в діяльність підприємства та зобов`язувати підприємство вчинити ці дії, а саме звернутись із відповідним клопотанням.

Доводи скаржниці в тій частині, що неподання клопотання про виключення квартири з числа службових порушує конституційне право позивачки на житло, відхиляються апеляційним судом, оскільки позивачкою не визначено, в чому полягає таке порушення її прав, при цьому, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що невчинення цих дій відповідачем створює перешкоди у реалізації позивачкою житлових прав, зокрема у користуванні жилим приміщенням .

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду першої інстанції, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 травня 2023 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді В.А. Нежура

В.В. Соколова