З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2023 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Білак І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Ужгород, в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в частці від доходу,-
Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 28.11.2023 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 01.12.2023.
Позивач ОСОБА_1 , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів в частці від доходу.
Позовна заява мотивована тим, що 16.02.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 16.02.2016 року. Від шлюбу у сторін народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 що підтверджується Свідоцтвом про народження від 03.06.2021 року (переклад).
Позивач зазначає, що:
шлюбні відносини між сторонами фактично припинені біля півтори року. На даний момент триває судовий процес про розірвання шлюбу; відповідач є батьком дитини ОСОБА_4 , проте січня 2023 ухиляється від її утримання; відповідач матеріально забезпечений, хоча ніде не працює, відомості про джерело його доходів Позивачу не відоме.
Як вказано у позовній заяві, дитина ОСОБА_4 проживає із Позивачем і перебуває на її утриманні, що підтверджується договором оренди від 01.11.2022 року. Спору щодо місця проживання спільної дитини між сторонами не було. Для дитини забезпечені належні умови для проживання, виховання, фізичного та духовного розвитку.
При обґрунтуванні позовних вимог, позивач посилається на: ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ст.51, ч. 2 ст. 150, ст. ст.141,181, 182 СК України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства».
Позивач просить суд: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, повідомлені про дату та час розгляду справи належним чином. від адвоката Дудурич І.В., заяву про розгляд справи за їх відсутності, просить позов задоволити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує.
На підставі наведеного суд керуючись ч.4 ст.223, ст.280-281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що 16.02.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 16.02.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 16 лютого 2016 року (копія якого міститься в матеріалах справи).
Від шлюбу у сторін народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 що підтверджується Свідоцтвом про народження від 03.06.2021 року №519/2021, копія якого міститься в матеріалах справи. Згідно вказаного свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьками такої зазначено батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно матеріалів справи на даний час позивач разом із донькою проживає в Словацькій Республіці, на підтвердження чого до матеріалів справи додано копію договору оренди житла від 01.11.2022 року.
При цьому за твердженням позивача, спору щодо місця проживання спільної дитини між сторонами не було. Суд констатує, що відповідач своїм правом не скористався, відзиву на позовну заяву не подав.
Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Так, позивач просила стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти у розмірі від доходів відповідача, зазначає, що він офіційно не працює, проте як їй відомо він матеріально забезпечений.
Суду при розгляді справ не надано доказів того, що відповідач має постійне місце роботи. Також відсутні відомості про отримання ним будь-яких доходів та про їх розмір. Разом із тим, відповідач відзиву на позовну заяву не подав, спростування вказаному не надав.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
При визначенні розміру аліментів суд виходить з матеріального становища дитини, яка не має інших доходів, крім утримання батьків.
Разом із тим, при вирішенні справи суд бере до уваги те що відповідач не подав до суду відзиву, жодних заяв від нього до суду не надходило.
Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.
Щодо заявленого позивачем способу стягнення із відповідача аліментів слід вказати на те, що відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Так, позивач із яким проживає донька просить суд стягнути аліменти саме у частці від доходів. Разом із тим, підтвердження того, що відповідач працевлаштований та має щомісячний, систематичний та стабільний дохід суду не надано. Разом із тим, законодавством передбачено, що правом визначення способу стягнення аліментів наділений саме стягувач.
При визначенні розміру аліментів суд враховує, що обов`язок утримування, забезпечення дитини в однаковій мірі покладається на обох батьків, а також те, що позивач не має змоги самостійно утримувати дитину, суду не надано доказів розміру щомісячного заробітку відповідача, разом із тим суду не надано доказів того, що на утриманні в останнього є інших діти чи непрацездатні батьки та приходить до висновку, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача на утримання їх доньки, аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення із даною позовною заявою до суду і до досягнення дитиною повноліття.Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч.6 вказаної норми, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Таким чином із відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розміні 2684 грн.
На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181 ч.1, 184, 185, 191 ч.1 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року та, керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 280-282 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в частці від доходу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ), аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову, а саме із 04.10.2023 і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.
Позивач ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3
Відповідач ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош