17.11.2023 Єдиний унікальний номер 205/9268/23
Провадженя№ 2/205/3093/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Курбанової Н.М.,

за участю секретаря Галушки А.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Овсієнко Алла Вікторівна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Банк Форвард» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., 03.06.2021 р. вчинено виконавчий напис №5988 про стягнення з ОСОБА_1 з метою задоволення вимог АТ «Банк Форвард» на суму 11 372,04 гривень, що ніби то виникла за Кредитним договором № 107593376 від 11.07.2013р. укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Руский Стандарт» правонаступником якого є АТ «Банк Форвард». 25.06.2021 р. приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Овсієнко А.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №65918619, на підставі виконавчого напису №5988. Підставою для вчинення виконавчого напису нотаріуса було те, що 11.07.2013 р. між ПАТ «Банк Руский Стандарт» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 107593376, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 15 000,00 грн. Як вбачається з тексту оскаржуваного виконавчого напису, його видано на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат», та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог необхідних для його вчинення, тому позивачка вимушена звернутись з позовом до суду про визнання його таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, оскільки кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, то такий виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5988, вчинений 03.06.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованість в розмірі 11 372,04 гривень грн., відшкодування сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 07.09.2023 р. провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Представник позивача Колісникової Л.В., Рибаков В.О., який діє на підставі ордеру, надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі, позов задовольнити.

Представник відповідача Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Банк Форвард», Міхно С., надав суду пояснення в яких зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Між ПАТ «Банк Форвард» та позивачем було укладено кредитний договір шляхом підписання оферти та паспорту споживчого кредиту. Кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення сторін було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. При цьому кредитні правовідносини виникли між сторонами в порядку, передбаченому частиною 1 статті 634 ЦК України шляхом приєднання. Договір укладений в простій письмовій формі, оскільки обов`язкове його нотаріальне посвідчення не вимагається чинним законодавством України. Також, за виконавчим написом нотаріуса з позивача було стягнуто розмір заборгованості за договором. Такий розрахунок заборгованості у відповідності до умов кредитного договору, підтверджений випискою з рахунку позивача, відкритого в AT «Банк Форвард» із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором, яку було надано приватному нотаріусу. Позивачем в обгрунтування своїх позовних вимог не надано до суду жодних доказів на спростування факту безспірності заборгованості за кредитним договором, між тим кредитна заборгованість позивача перед AT «Банк Форвард» за кредитним договором боржником не погашена, тому і була стягнута за виконавчим написом нотаріуса. Позивач в поданій до суду позовній заяві не наводить належних доводів щодо неправильності розміру заборгованості, зазначеної у виконавчому написі нотаріуса, позивачем не надані належні докази іншого розміру його заборгованості перед банком за кредитним договором. Вважає позовні вимоги повністю безпідставними. Також вважає, що постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017. р. зі справи № 826/20084/14 (щодо постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662), залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 та постановою Верховного суду від 20.06.2018 р. відмовлено в задоволенні заяви про перегляд рішення (на яку посилається позивач в позовній заяві), не впливає на чинність правових норм, що підлягають застосуванню при вирішенні даного судового спору. На думку Відповідача, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, щ підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Таким чином, обов`язок доводити суду наявність спору з приводу наявності чи відсутності заборгованості за кредитним договором покладено саме на боржника, який в даному випадку є позивачем по справі. Між тим, відповідач ще раз зазначає, що позивач не надав належ достатніх доказів, що могли б спростувати факт наявності заборгованості позивача перед відповідачем в момент вчинення виконавчого напису а також спростувати безспірність цих вимог або факт спірності вимог в момент вчинення виконавчого напису. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог повному обсязі.

Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Овсієнко А.В. належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи до суду не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано.

Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання;в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п.2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт.

Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).

Судом встановлено, що відповідно до копії виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. № 5988 від 03.06.2021 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості, що виникла за кредитним договором №107593376 від 11.07.2013 року, який укладений між ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Банк Форвард», заборгованість за період з 13.05.2018 р. по 12.06.2018 р. у розмірі: 10272,04 грн. повної суми кредиту, 7190,43 грн. заборгованість за сумою кредиту, 2932,61 заборгованість за процентами, 150,00 грн. плата з пропуск мінімальних платежів, за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 1100,00 грн., яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача, загальна заборгованість становить 11372,04 грн.

Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.06.2021 р. ВП № 65918619, приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Овсієнко А.В. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. № 5988 від 03.06.2021 року, стягувач АТ «Форвард Банк», боржник ОСОБА_1 .

Згідно з відомостями з Єдиного реєстру нотаріусів, відомості щодо приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. в реєстрі - відсутні.

Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис №5988 вчинений нотаріусом 03.06.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14.

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання».

Позивач надав суду копію кредитного договору про надання коштів у позику №107593376 від 11.07.2013 року, про який йдеться у спірному виконавчому написі. Указаний договір між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Русский Стандарт» не є нотаріально посвідченим, а є електронними договором, який підписано відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Суд погоджується з доводами представника позивача, що оскільки Кредитний договір №107593376 від 11.07.2013 р. не є нотаріально посвідченим договором, а тому він не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.

За таких обставин, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. не було дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Крім того, відповідачем до суду не надано доказів набуття прав вимоги до позивача за кредитним договором №107593376 від 11.07.2013 р., не надано доказів розміру заборгованості позивача та її складових, що має ґрунтуватись на виписці по рахунку боржника із даними про суми коштів внесених позичальником у рахунок виконання кредитних зобов`язань.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису, не доведення відповідачем наявності у ОСОБА_1 невиконаних зобов`язань договором за №107593376 від 11.07.2013 р. на суму 10272,04 грн. та безспірності указаної заборгованості, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1073,60 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з вимогами ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19.

В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача було подано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер на надання правничої допомоги серії АН № 1226643 від 10.08.2023 р.

Документу, що свідчить про оплату витрат на правову допомогу адвокатом надано не було.

Таким чином документально не підтвердженими є витрати на правничу допомогу адвоката Рибакова В.О. у розмірі 6000,00 грн., який не позбавлений права звернутися до суду з заявою про винесення додаткового рішення, за умови надання належних доказів, які підтверджують сплату витрат на правничу допомогу.

На підставі вищевказаного, керуючись ст.ст. 12, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис № 5988 від 03.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» повної заборгованості, що виникла за кредитним договором №107593376 від 11.07.2013 року, який укладений між ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Банк Форвард», заборгованість за період з 13.05.2018 р. по 12.06.2018 р. у розмірі - 10272,04 грн., в тому числі: 7190,43 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 2932,61 грн. - заборгованість за процентами, 150,00 грн. - плата з пропуск мінімальних платежів, а також за вчинення виконавчого напису - 1100,00 грн., на загальну суму заборгованості в розмірі 11372,04 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства «Банк Форвард» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарг подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Курбанова Н.М.

Відомості про учасників справи:

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

Відповідач:

Акціонерне товариство «Банк Форвард», , 01032, м.Київ, вул.Саксаганського, б.105

Треті особи:

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, 01032, м.Київ, бул.Т.Шевченка, б.38 прим.147, кім.5

Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Овсієнко Алла Вікторівна,01135, м.Київ, вул.Златоустівська, б.34 офіс 5