01.06.2023 Справа № 756/5891/23
Унікальний № 756/5891/23
Провадження № 2-о/756/326/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.,

за участі секретаря - Погорелової В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 11 травня 2023 року звернулася до суду із зазначеною заявою та просила суд видати обмежувальний припис ОСОБА_2 про заборону наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування заявника та її малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також про заборону листування, телефонні переговори із заявником та її малолітньою дитиною, або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_2 є батьком її колишнього чоловіка. У жовтні 2019 року її (на той час) чоловік ОСОБА_4 заборгував з власної волі і без обізнаності заявника для гри на біржі кредиторським компаніям приблизно 100 000,00 грн.

02 листопада 2019 року батьки ОСОБА_4 дізнались від колекторських компаній про його заборгованість і призначили йому зустріч, після якої він вперше не повернувся додому.

03 листопада 2019 року ОСОБА_4 повернувся до квартири (де прописані та проживають з моменту придбання квартири лише дитина, заявник та ОСОБА_4 ) разом зі своїм батьком ОСОБА_2 , який напав на заявника з ножем, погрожував вбити, ображав, бив, вимагав гроші за повернення боргу. Все це відбувалося на очах малолітньої трирічної дитини.

З приводу вказаного відкрито кримінальне провадження № 001210 від 04.11.2019 за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Крім того, ОСОБА_2 тривалий час надсилав поштовими переказами на ім`я та адресу заявника кошти з метою, щоб остання відмовилась від своїх свідчень по вказаній кримінальній справі. Вказані поштові перекази заявник не отримувала.

З недавнього часу слідчі органи почали проводити певні процесуальні дії, після яких ОСОБА_2 почав створювати ситуацію, яка знову несе ризик та загрозу життю і здоров`ю заявнику та її малолітньої дитини.

Після 03.11.2019 ОСОБА_4 не проживає за місцем реєстрації та приховує своє справжнє місце проживання та перебування, з дитиною не бачиться, не спілкується, не виконує свої батьківські обов`язки.

З початку повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну ОСОБА_4 та ОСОБА_2 виїхали за кордон.

Заявник ОСОБА_1 стверджує, що з 03 травня 2023 року ОСОБА_2 знову почав створювати ситуацію, яка несе ризик та загрозу її життю і здоров`ю, а також її дитини.

Зокрема, 03.05.2023 ОСОБА_2 приходив до квартири ще з двома невідомими особами у час, коли заявника з дитиною не було вдома.

05 травня 2023 року ОСОБА_2 з двома невідомими особами знову прийшов до квартири, де проживає заявник з дитиною, стукав голосно в двері, намагаючись їх вибити. На прохання припинити ці дії вони не реагували, тому заявник змушена була викликати поліцію.

08 травня 2023 року ОСОБА_2 знову з`явився з невідомою особою з метою проникнення в помешкання. У результаті цієї ситуації заявник отримала суттєве погіршення стану здоров`я і була вимушена звернутися до медичного закладу.

Ухвалою суду від 12.05.2023 відкрито провадження в даній справі та призначено її розгляд на 16.05.2023.

У судовому засіданні 16.05.2023 за клопотанням заявника розгляд справи відкладено на 29.05.2023.

У судовому засіданні 29.05.2023 у зв`язку із зайнятістю головуючого судді у складі колегії суддів у іншій кримінальній справі, розгляд справи відкладено на 31.05.2023.

У судовому засіданні 31.05.2023 заявник разом зі своїм представником заявлені вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 та його представник у судовому засіданні 31.05.2023 проти задоволення заявлених вимог заперечували, посилаючись на їх необґрунтованість. Зазначили про те, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, є надуманими заявником.

Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації 31.05.2023 у судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, якою також просила суд винести рішення з урахуванням інтересів малолітньої дитини.

Заслухавши учасників справи, дослідивши зібрані у справі письмові докази, суд уважає правильним у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису відмовити з наступних підстав.

Судом установлено, що заявник ОСОБА_1 разом зі своїм сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані та мешкають за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім того, у вказаній квартирі зареєстрований, однак на даний час фактично не проживає, колишній чоловік заявника ОСОБА_4 , який також є власником 1/3 частини згаданої квартири, що підтверджується договором купівлі-продажу від 30.08.2013, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З.

Інші 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 належать ОСОБА_5 (дружині заінтересованої особи ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 ), що також підтверджується договором купівлі-продажу від 30.08.2013, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З.

Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є онуком заінтересованої особи ОСОБА_2 , а заявник є колишньою невісткою останнього.

Зокрема, 01.02.2014 між сином заінтересованої особи ОСОБА_4 та заявником ОСОБА_1 укладено шлюб. Від шлюбу у них народився син - ОСОБА_3 . 15 липня 2020 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано.

З пояснень учасників справи вбачається, що між ними з 2019 року тривають конфліктні відносини.

Статтею 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з п. 3, 4, 14 та 17 ч. 1. ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч. 3 ст. 26 цього Закону, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

При цьому, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Таким чином, зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису, суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

25 серпня 2022 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 надані довіреності на ім`я заінтересованої особи ОСОБА_2 , якими останньому довірено бути представником з питань, пов`язаних із захистом їх прав та представництвом їх у взаємовідносинах, що виникли чи будуть виникати у них як у фізичних осіб. Вказані довіреності видані на три роки та посвідчені консулом Консульства України в Малазі та зареєстровані в реєстрі за № 570/4-1564-22, 570/4-1566-22.

Як установлено судом, що також підтверджується наданими заінтересованою особою відеозаписами, 03.05.2023 близько 14 год 30 хв ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченої довіреності власників квартири та адвокати Литвиненко Дмитро Олександрович, Дубовенко Анна Миколаївна здійснили виїзд за адресою: АДРЕСА_1 , з метою зняти показники водолічильників, які знаходяться в квартирі. Двері квартири їм не було відчинено.

05 травня 2023 року близько 11 год ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченої довіреності власників квартири та адвокати Литвиненко Дмитро Олександрович, Дубовенко Анна Миколаївна здійснили виїзд за адресою: АДРЕСА_1 , з метою зняти показники водолічильників, які знаходяться в квартирі. Двері квартири їм не було відчинено.

08 травня 2023 року близько 11 год ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченої довіреності власників квартири та адвокат Литвиненко Дмитро Олександрович здійснили виїзд за адресою: АДРЕСА_1 , з метою зняти показники водолічильників, які знаходяться в квартирі. Не відчиняючи двері квартири, заявник ОСОБА_1 повідомила, що двері не відчинить та викликає поліцію. У свою чергу адвокат Литвиненко Дмитро Олександрович також здійснив виклик в поліцію, що безпосередньо підтверджується здійсненим відеозаписом. На виклик прибув екіпаж 503 патрульної поліції м. Києва. Однак, у присутності працівників поліції заявник відмовилась впустити до квартири заінтересовану особу.

Щодо обставин, викладених у заяві про видачу обмежувального припису, а саме нападу ОСОБА_2 та наявністю кримінального провадження, суд звертає увагу, що кримінальне провадження № 001210 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.11.2019, у вказаному кримінальному провадженні відсутня будь - яка особа, якій повідомлено про підозру, у тому числі і ОСОБА_2 . Наразі процесуальний статус заінтересованої особи у кримінальному провадженні - свідок.

Також, останній надав суду Висновок психологічної експертизи із застосуванням комп`ютерного поліграфа, відповідно до якого 11.05.2023 встановлено, що ОСОБА_2 не погрожував, не штовхав, не бив, не лаявся та не ображав ОСОБА_1 , відносно неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 неправомірних дій не вчиняв, будь - яких речей, документів чи грошей 03.11.2019 із квартири за адресою: АДРЕСА_1 не забирав. Жодного психологічного та фізичного болю ОСОБА_1 та її малолітній дитині ОСОБА_2 не вчиняв, як 03.11.2019, так і у період часу з 03.05.2023 по 12.05.2023.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Натомість, заявником не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження вчинення насильства збоку заінтересованої особи відносно неї або її дитини, а також наміру вчинення будь-яких насильницьких дій в подальшому. Візити до квартири, в якій зареєстрована та проживає заявник, не можуть уважатися такими, що несуть загрозу останній, оскільки заінтересована особа є довіреним представником власників квартири.

Враховуючи викладене, суд уважає, що ОСОБА_2 не є кривдником щодо заявника та її малолітньої дитини, яка також є його онуком, жодного насильства у будь-якій формі він не вчиняв та не створював ризиків для шкоди їх здоров`ю. Доказів, які вказують на те, що заявник та її син є особами, які зазнали домашнього насильства, зі сторони ОСОБА_2 чи загрози вчинення такого психологічного тиску суду не надано.

З цих підстав, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для видачі обмежувального припису, у зв`язку з чим відповідна заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 350-5, 350-6 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні заяви - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 01 червня 2023 року.

Суддя, - Белоконна І.В.