Провадження №2/447/412/23
Справа №447/2678/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

22.11.2023 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Венгер Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаїв Львівської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Алєксєєв Валентин Анатолійович, про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_5

треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представник третіх осіб ОСОБА_6 .

Процесуальні дії у справі.

10.11.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про встановлення , факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування позову позивач покликається на те, що він народився в сім`ї ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лубяна Миколаївського району Львівської області у віці 53 років помер його батько ОСОБА_7 . Після смерті батька його мати продовжила проживати у належному їй будинку АДРЕСА_1 разом із ним та його братом ОСОБА_9 . ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок важкої хвороби померла його мати ОСОБА_8 . За життя матері він фактично проживав разом із нею за вищевказаною адресою, піклувався про неї з огляду на її похилий вік та незадовільний стан її фізичного здоров`я, допомагав їй вести господарство, вів з нею спільний побут, мав взаємні права та обов`язки, здійснював повний фізичний догляд за важкохворою мамою, створював їй комфортні умови для проживання, а згодом займався її похованням, доглядом за місцем її поховання. Його брат ОСОБА_9 , який був зареєстрований з матір`ю, вів аморальний спосіб життя, не працював, вживав алкогольні напої. ІНФОРМАЦІЯ_3 його брат ОСОБА_9 помер. Після смерті матері і до дня смерті брата позивач самостійно здійснював догляд за ним, займався лікуванням, забезпечував його харчуванням, одягом, оплачував комунальні послуги, займався його похованням.

За життя його мати не встигла зробити розпорядження належним їй нерухомим майном, хоча постійно в присутності всіх братів заявляла, що будинок залишається після її смерті йому. Позивач фактично прийняв спадщину після її смерті та здійснює догляд за спадковим майном. Проте, юридично він не може оформити свої спадкові права, оскільки при зверненні до нотаріуса за місцем знаходження спадкового майна, та перевірці документів, що підтверджують його право на спадкування за законом після смерті матері, з`ясувалось, що на день смерті матері він не був офіційно зареєстрованим разом із нею, у зв`язку з чим просив позов задоволити, а також стягнути на його користь сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

29.11.2022 на адресу суду надійшла відповідь про реєстрацію місця проживання відповідача ОСОБА_2 .

01.12.2022 ухвалою суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Алєксєєв Валентин Анатолійович, про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини передано за підсудністю до Личаківського районного суду м. Львова.

03.05.2023 постановою Львівського апеляційного суду ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 01.12.2022 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 05.06.2023 суд прийняв заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та призначив підготовче судове засідання.

Копію ухвали суду від 05.06.2023, позовну заяву з додатками було наділано відповідачу та третім особам на зареєстроване місце їх проживання та місцезнаходження.

Треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Алєксєєв Валентин Анатолійович, отримали копію ухвали суду від 05.06.2023 та позовну заяву з додатками, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернулися на адресу суду.

Відповідач ОСОБА_2 не отримав копії ухвали суду від 05.06.2023 та позовної заяву з додатками, оскільки конверт повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

20.07.2023 відповідач подав до суду заяву про відкладення підготовчого судового засідання, оскільки дізнався про таке засідання із мобільного додатку «Дія». Просив направити на його адресу копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками, продовжити йому термін для подання відзиву на позовну заяву після ознайомлення з нею.

24.07.2023 відповідач ОСОБА_2 отримав копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками, що підтверджується довідкою про доставку електронної відправки вкладень.

25.07.2023 третя особа приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Алєксєєв В.А. надіслав до суду листа, у якому просив проводити розгляд справи за його відсутності, щодо задоволення позову не заеречував.

03.08.2023 представник третьої особи ОСОБА_4 адвокат Сирова З.З. подала до суду клопотання про долучення письмивих пояснень ОСОБА_4 поданих в порядку ст. ст. 181, 192 ЦПК України. ОСОБА_4 у поданих поясненнях вказує, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає в повному обсязі. Зазначає, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були його батьками. Окрім нього в сім`ї було ще троє синів: ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та ОСОБА_1 . Сім`я проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті батька ОСОБА_7 , яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 у вказаному житловому будинку були зареєстровані та проживали мати ОСОБА_8 та його брат ОСОБА_9 , у якого на той час уже не було своєї сім`ї. Його колишня дружина та син ОСОБА_2 проживали у м. Львові. Його брат ОСОБА_10 зловживав спиртними напоями, не працював та не мав стабільного заробітку, часто взагалі не ночував в дома, неодноразово потрапляв в поліцію та лікарню, у зв`язку з чим не міг бути для їхньої матері належньою підтримкою та опорою, не допомагав їй у веденні домашнього господарства та побуту, не здійснював за нею догляду. Мати вказувала, що після її смерті житловий будинок залишається її синові ОСОБА_11 , як наймолодшому із дітей. ОСОБА_1 переїхав проживати до матері, вів з нею спільний побут, спільне господарство, мав взаємні права та обов`язки, доглядав з нею, оскільки така хворіла онкологічним захворюванням та з 2010 року до дня її смерті взагалі була лежачою з неможливістю до самообслуговування. Його брат ОСОБА_12 також здійснював догляд за братом ОСОБА_10 , який проживав у батьківському будинку, забезпечував його харчуванням, одягом, займався його лікуванням, сплатою комунальних послуг, тощо.

Після смерті матері ОСОБА_8 , яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_4 та брата ОСОБА_10 , яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_3 брат ОСОБА_12 займався їх похованням, а з часом встановив надгробний пам`ятник на могилі матері. Відповідач ОСОБА_2 , який доводиться сином ОСОБА_9 за життя свого батька взагалі не цікавився ним, його життям, не надавав йому жодної допомоги та підтримки, не приймав участі в організації та проведенні похорону свого батька.

03.08.2023 представник третьої особи ОСОБА_3 адвокат Сирова З.З. подала до суду клопотання про долучення письмивих пояснень ОСОБА_3 поданих в порядку ст. ст. 181, 192 ЦПК України. ОСОБА_3 у поданих поясненнях вказує, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнаєв повному обсязі. Зазначає, що позивач доводиться йому рідним братом, а відповідач племінником. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були його батьками. Сім`я проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Його батько ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а мати ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 . На час смерті матері ОСОБА_8 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 проживали його брат ОСОБА_9 та брат ОСОБА_1 . Оскільки мати була людиною похилого віку та хворіла на онкологічне захворювання, яке прогресувало та призвело до вкрай важкого перебігу та лежачого стану, через що мати потребувала щоденного постійного догляду і допомоги, які брат ОСОБА_10 не міг надати, так як зловживав алкоголем, брат ОСОБА_12 проживав разом з ними за вказною адресою. За своє життя мати не склала заповіту, однак у присутності усіх дітей зазначала, що житловий будинок залишається наймолодшому синові ОСОБА_11 . ОСОБА_1 переїхав проживати до матері, вів з нею спільний побут, спільне господарство, мав взаємні права та обов`язки, доглядав з нею. Окрім того, він також здійснював догляд за братом ОСОБА_10 , який проживав у батьківському будинку, забезпечував його харчуванням, одягом, займався його лікуванням, сплатою комунальних послуг.

Після смерті матері ОСОБА_8 , яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_4 та брата ОСОБА_10 , яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_3 брат ОСОБА_12 займався їх похованням, а з часом встановив надгробний пам`ятник на могилі матері. Відповідач ОСОБА_2 , який доводиться сином ОСОБА_9 за життя свого батька взагалі не цікавився ним, не надавав йому жодної допомоги та підтримки.

22.08.2023 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

14.09.2023 відповідач ОСОБА_2 надіслав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просив поновити йому строк на подання відзиву на позовну заяву та в задоволенні позову відмовити. Вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необгрунтованими, надуманими та безпідставними. Вказує, що з 2008 року він регулярно приїжджав до свого батька ОСОБА_9 в село на вихідні та канікули, оскільки такий займався будівництвом та ремонтом. В літку 2010 року він приїхав до батька в село пожити, працював в нього різноробочим, займався сільськогосподарськими справами та перебував там на протязі 3 тижнів. За весь цей час ніколи не чув і не було жодних ознак того, що разом з ними проживає брат батька і його хресний тато ОСОБА_12 . ОСОБА_13 проживав із своєю дружиною ОСОБА_14 та 2-ма дітьми в сусідньому селі Липівка та інколи приїжджав до них в гості. Після смерті бабусі його батько проживав сам. Він завжди перебував з ним на зв`язку, навідував його, жодного разу свого хресного батька в домоволодінні він не бачив. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його батько ОСОБА_9 . Він також разом з братами батька займався його похованням. Розгляд справи просив проводити у його відсутності.

19.10.2023 позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про відмову у поновленні строку на подання відзиву та про залишення відзиву без розгляду.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_5 позовну заяву підтримали, дали пояснення анатогічні позовній заяві та просили таку задоволити в повному обсязі.

Третя особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та їх представник ОСОБА_6 в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог не заперечували.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 підтвердили той факт, що позивач ОСОБА_1 з 2007 року до дня смерті ОСОБА_8 проживав разом з матір`ю у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 та здійснював догляд за нею, оскільки така хворіла, вів з нею спільний побут, спільне господарство.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, третіх осіб та їх представника, покази свідків, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд встановив таке.

Батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 21.08.1973.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , в с. Луб`яна, Миколаївського району, Львівської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 18.10.2022, виданого повторно Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_8 , в с. Луб`яна, Миколаївського району, Львівської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 04.01.2011, виданого виконавчим комітетом Бродківської сільської ради Миколаївського району Львівської області.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_9 , в с. Луб`яна, Миколаївського району, Львівської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 20.12.2021, виданого виконавчим комітетом Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області.

Відповідно до копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 03.08.1992 житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_17 на праві особистої власності.

Постійним і останнім місцем проживання та реєстрації померлої ОСОБА_8 було АДРЕСА_1 . Разом з нею проживали її сини ОСОБА_1 та ОСОБА_9 . ОСОБА_1 з серпня 2010 року здійснював догляд за важкохворою мамою, вів разом з нею спільне господарство, займався похованням своєї матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Алєксєєва В.А. № 53/01-16 від 10.11.2022 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки на момент смерті він не був зареєстрований разом із спадкодавцем.

Оцінка суду.

На підставі ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, в разі, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Частиною 1 статті 1221 Цивільного кодексу встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з приписами статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини 3, 5 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Незалежно від прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно зі ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до положень ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як роз`яснено в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За змістом статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Статтею 3 цього Закону визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати.

Відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема, за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо такі обставини підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічного висновку дійшов ВС у своїй постанові від 04 липня 2018 року по цивільній справі № 404/2163/16-ц.

Відтак, метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Судом при розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів встановлено, що позивач ОСОБА_1 доводиться сином ОСОБА_8 , тобто є спадкоємцем І черги до її майна. Відмови від прийняття спадщини він не писав. Станом на день смерті ОСОБА_8 позивач проживав разом з матір`ю за однією адресою, вели спільне господарство, облаштовуючи разом спільний побут, маючи взаємні права та обов`язки, здійснюючи повний догляд за нею, створюючи комфортні умови для проживання, тощо, а згодом займався похованням матері. Отже, до моменту смерті ОСОБА_8 , що наступила 03.01.2011 позивач фактично без реєстрації проживав разом із матір`ю, здійснюючи повний догляд та піклування за нею та за належним їй майном, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами у справі та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того чи їх фактично сплачено стороною.

Верховний Суд у додатковій постанові у справі №201/14495/16-ц від 30.09.2020, провадження №61-22962св19, зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18 (провадження №61-15005св19).

Суд бере до уваги позицію ВП ВС у справі №185//5421/21 від 31.01.2022, однак, зважаючи на складність справи, кількість призначених судових засідань та присутність адвоката у таких, суд вважає, що з відповідача слід стягнути понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн., що буде відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов підлягає до задоволення, сплачений судовий збір у розмірі 992,40 гривень належить стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 15, 16, 328, 392, 1216, 1223, 1261, 1267, 1269, 1296 ЦК України, ст. 3, 4, 5, 76, 81, 89, 141, 223, 247, 259, 264, 265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , спільно із спадкодавцем ОСОБА_8 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час відкриття спадщини у АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Треті особи:

ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_7 .

ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП невідомий.

Приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Західного Міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) Алєксєєв Валентин Анатолійович, місцезнаходження вул. Я.Мудрого 5/12, м. Миколаїв, Стрийський район, Львівська область.

Повний текст рішення складено 01.12.2023.

Суддя Головатий А. П.