Справа № 462/7611/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2023 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі:

судді Постигач О.Б.

секретаря Колобич О.О.

за участю позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів

встановила:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №483, стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) батька, але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягувати з відповідача на користь позивачки додаткові витрати на сина ОСОБА_5 у розмір 1200 грн щомісячно на період навчального 2023-2024 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, 27.12.2011 між нею та відповідачем був укладений шлюб. За час подружнього життя у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя між позивачкою та відповідачем не склалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. З 2022 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а збереження шлюбу є неможливим. Зазначає, що відповідач не цікавиться навчанням сина, не дбає про фізичний та духовний розвиток дитини, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Інколи батько надає матеріальну допомогу сину, але вона не є постійною і не має визначеної суми. Розмір доходу чоловіка їй невідомий, але відомо, що він має стабільних дохід і має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Дохід самої позивачки невеликий і їй щоразу важче належним чином утримувати сина. Крім цього, просить стягувати додаткові витрати, так як дитина додатково займається з репетиторами по вивченню математики та англійської мови. Просить позов задоволити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20.10.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням /викликом/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

17.11.2023 представник відповідача ОСОБА_4 подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачко, так як протягом останніх декількох років їхні стосунки дійсно погіршились, вони не проживають спільно як подружжя, не ведуть спільного господарства, у них відсутні почуття взаємної любові та поваги, а тому їх шлюб існує лише формально. Крім цього зазначає, що відповідач по мірі можливості спілкується з сином, цікавиться його життям, здоров`ям та інтересами. Син ОСОБА_5 частково знаходиться на утриманні відповідача, який регулярно надає йому матеріальну допомогу. Відповідач погоджується про стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі не більше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З доводами позивачки щодо стягнення додаткових витрат відповідач не погоджується, оскільки на підтвердження оплати послуг репетиторів позивачкою надано письмові листки, які не є належними доказами про надання послуг репетиторства. Просить в задоволенні вимоги позивачки про стягнення додаткових витрат відмовити.

23.11.2023 позивачка подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що відповідач є особою працезданого віку, його стан здоров`я дозволяє працювати та надавати необхідну допомогу на утримання сина. Просить позововні вимоги задоволити.

В судовому засіданні позивачка та її представник просили позов задоволити в повному обсязі, дали пояснення аналогічно наведеним у позовній заяві та відповіді на відзив.

В судовому засіданні відповідач та його представник позов визнали частково, дали пояснення аналогічно наведеним у відзиві на позовну заяву. Крім цього відповідач додатково пояснив, що на даний час він офіційно не працює та має нестабільний дохід. Однак при першій можливості він надає сину матеріальну допомогу та не відмовляється в подальшому її надавати.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

У відповідності до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Згідно з ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України.

Ст. 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено судом, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 грудня 2011 року і від спільного подружнього життя мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом беззаперечно встановлено, що між сторонами тривалий час немає взаєморозуміння, подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивачка не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини з відповідачем і збереження шлюбу суперечить її інтересам.

Крім того, задовольняючи позов, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Отже, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, позивачка втратила до відповідача хороші почуття і помиритися з ним не бажає, а тому цей шлюб слід розірвати.

Згідно із ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За вимогами ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2023 року становить 2833 грн.

Конвенція про права дитини від 20.11.1989, яка є першим і основним міжнародно-правовим документом, присвяченим широкому спектру прав дитини, визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Такі ж рекомендації містяться і в Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959.

Згідно з визначеними Декларацією принципами, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом.

Найкраще забезпечення інтересів дітей має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть їх батьки.

Виходячи із вищенаведеного, враховуючи рівність обов`язків батьків щодо матеріального утримання дитини, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей, який батьки повинні забезпечити дітям, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їхнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Щодо вимоги позивачки про стягнення додаткових витрат на дитину суд зазначає наступне.

Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 звернув увагу на те, що стягненню підлягають не тільки фактично зазнані додаткові витрати на утримання дитини, а і передбачувані додаткові витрати, викликані особливими обставинами, тому їх необхідно визначати в твердій грошовій сумі.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

З врахуванням наведеного, суд зазначає, що вимога позивачки про стягнення з відповідача додаткових витрат на заняття дитини з репетиторами з англійської мови та математики задоволенню не підлягає, оскільки такі витрати не можуть вважатися розвитком особливих здібностей дитини та відповідно бути особливими обставинами в розумінні статті 185 СК України, такі витрати охоплюються розміром аліментів, що стягуються з батька на утримання дитини. Крім цього, суд звертає увагу на те, що понесення таких витрат є добровільним волевиявленням позивачки, доказів погодження з відповідачем необхідності відвідування дитиною таких додаткових занять матеріали справи не містять, так як і відсутні належні докази понесення позивачкою витрат на вищевказані занняття.

Отже, у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки додаткових витрат слід відмовити за безпідставністю та не доведеністю.

На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача в користь держави та в користь позивачки підлягає стягненню по 1073,60 грн судового збору.

На підставі ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 141, 263-265, 274-279 ЦПК України, ст.ст.109-113, 180-184, 192, 199-200 СК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 , ІН НОМЕР_2 ), що був зареєстрований 27 грудня 2011 р. Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №483.

Стягувати з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 , ІН НОМЕР_2 ) аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі частки від заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 02.10.2023р. до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах місячної суми стягнення.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 ІН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 , ІН НОМЕР_2 ) 1073,60 грн судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 ІН НОМЕР_1 ) в дохід держави 1073,60 грн судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний см. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04.12.2023.

Суддя: Постигач О.Б.

Оригінал рішення