Постанова

Іменем України

27 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 757/31184/22-ц

провадження № 61-8475св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Київська міська рада,

треті особи: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, Печерська районна в місті Києві державна адміністрація, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Київської міської ради на рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 березня 2023 року у складі судді Бусик О. Л. та постанову Київського апеляційного суду від 18 травня 2023 року у складі колегії суддів: Журби С.О., Писаної Т.О., Приходька К.П.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, треті особи: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, Печерська районна в місті Києві державна адміністрація, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва (далі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва), про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно за законом.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема АДРЕСА_1 .

Заповіт на випадок своєї смерті ОСОБА_2 не залишив, тому право на спадкування одержують особи за законом.

Вказував, що з 2014 року проживав однією сім`єю з ОСОБА_2 до дня його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за місцем проживання останнього, оскільки інших близьких та рідних людей у нього не було, він хворів та потребував постійного стороннього догляду. Зі спадкодавцем вели спільне господарство та мали спільний бюджет.

Вважає, що в силу вимог статті 1264 ЦК України є його спадкоємцем четвертої черги за законом з огляду на те, що проживав із ОСОБА_2 на день його смерті останні 5 років у період з січня 2014 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його кровним родичем за материною лінією. Інших спадкоємців немає.

Звернувшись до державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, отримав відмову у зв`язку із відсутністю факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем.

Посилаючись на те, що встановлення факту його проживання з ОСОБА_2 необхідне для прийняття спадщини, як спадкоємцю четвертої черги за законом, просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 03 березня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не менше як п`ять років і до часу відкриття спадщини, а саме до дня смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із доведеності позивачем факту його проживання однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_2 не менш як п`ять років до часу смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Виходячи з того, що позивач в силу положень частини третьої статті 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , суд відмовив у задоволенні вимоги про визнання права власності на спадкове майно.

Короткий зміст постанови апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 18 травня 2023 року за наслідками розгляду апеляційної скарги Київської міської ради рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 березня 2023 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції як таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, вважав його законним і обґрунтованим.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

06 червня 2023 року Київська міська рада звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 554/14633/15-ц та від 05 квітня 2019 року в справі № 133/525/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Зміст касаційної скарги свідчить про те, що судові рішення оскаржуються лише в частині задоволених позовних вимог, в іншій частині не оскаржуються, тому в касаційному порядку не переглядаються (частина перша статті 400 ЦПК України).

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішення справи.

Суди не врахували, що надані позивачем документи не доводять та не встановлюють юридичного факту проживання ОСОБА_2 із ОСОБА_1 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Суди не звернули увагу на той факт, що ще одна особа, зокрема ОСОБА_3 претендує на спадщину після смерті ОСОБА_2 , не залучили її до участі у справі.

Судові рішення прийняті лише на підставі пояснень позивача та показів свідків, які містять лише абстрактну та загальну інформацію, що не є належними доказами у справі про встановлення факту проживання однією сім`єю не менше як п`ять років до відкриття спадщини.

Інші доводи учасників справи

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подала пояснення, у яких просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Твердження відповідача про наявність іншої особи, яка має право на спадщину, є безпідставними. Святошинський районний суд м. Києва у справі № 759/16167/20 ухвалив судове рішення, яким відмовив ОСОБА_3 у відкритті провадження у справі про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 05 липня 2023 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

Витребувано з Печерського районного суду міста Києва цивільну справу № 757/31184/22-ц за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, Печерська районна в місті Києві державна адміністрація, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва», про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно за законом.

Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

Суди встановили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який проживав у належній йому на праві власності АДРЕСА_1 .

Згідно акту від 03 липня 2020 року, який складено мешканцями кімнат АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , ОСОБА_6 проживав разом із ОСОБА_2 з січня 2014 року до 14 листопада 2019 року у АДРЕСА_6 у гуртожитку за цією ж адресою.

Зазначені обставини також підтвердили допитані під час розгляду справи свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які були сусідами померлого.

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Підставою касаційного оскарження судових рішень судів попередніх інстанцій є посилання заявника на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 554/14633/15-ц та від 05 квітня 2019 року в справі № 133/525/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до статті 400 ЦПК України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції діє в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 03 травня 2018 року в справі № 304/1648/14-ц (провадження № 61-6953св18).

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Подібні за змістом висновки висловив Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21).

У справі, що переглядається, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, установив, що надані ОСОБА_1 докази у своїй сукупності підтверджують факт спільного проживання позивача зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Висновки судів відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, та узгоджуються з нормами матеріального права, які судами правильно застосовані.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження судами попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Колегія суддів відхиляє посилання в касаційній скарзі на неврахування судами висновків, викладених Верховним Судом в постанові, що зазначена заявником в касаційній скарзі, оскільки висновки у цій справі й у справі, що переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст спірних правовідносин, є різними, у зазначеній справі суди виходили з конкретних обставин та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Доводи касаційної скарги про наявність ще одного спадкоємця померлого - ОСОБА_3 , яку суди не залучили до участі у справі, колегія суддів відхиляє, оскільки зазначене не стосується прав Київської міської ради, як представника територіальної громади, яка спадкує за відсутності спадкоємців (стаття 1277 ЦК України).

Інші, наведені в касаційній скарзі аргументи, є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник, по своїй суті зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, які не були встановлені судами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Доводи касаційної скарги не дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення в оскарженій частині ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в оскарженій частині - без змін.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цій справі оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Київської міської ради залишити без задоволення.

РішенняПечерського районного суду міста Києва від 03 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 травня 2023 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Київської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов