Справа № 199/4521/23
РІШЕННЯ

Іменем України

04.12.2023

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

за участю секретаря судового засідання Подварченко А.Ю.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро у порядку заочного розгляду в спрощеному позовному провадженні (заочний розгляд справи) цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акціонерний Банк «Радабанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта - заяви було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (відкриття та обслуговування поточних рахунків, що передбачає використання електронного платіжного засобу), було укладено договір комплексного обслуговування фізичних осіб №17522/ФКР519/10 від 06.01.2022 р. 06.01.2022 р. банк та клієнт шляхом акцептування банком пропозиції клієнта уклали договір відповідно до умов заяви. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, виписками по рахункам №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 підтверджується рух коштів, які були надані банком клієнту у формі овердрафту з лімітом в сумі 50 000,00 грн. на споживчі кредити з датою погашення ліміту овердрафту 05.012023 р. на платіжну картку міжнародних платіжних систем на наступних умовах, які зазначені в Умовах надання та обслуговування овердрафту для клієнтів.

Відповідно до умов вказаного договору, відповідач зобов`язався сплатити проценти за користування кредитними коштами та повернути кредит у встановлений договором строк, а також сплатити інші обов`язкові платежі.

У позові, посилаючись на те, що відповідач не виконав свої договірні зобов`язання, внаслідок чого станом на 11.05.2023 р. утворилась кредитна заборгованості в загальному розмірі 43 567 грн. 67 коп., з яких: 35 139,36 грн. - прострочена заборгованість по ліміту овердрафту, 8 428,31 грн. - прострочена заборгованість по нарахованим процентам, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь означену заборгованість, а також покласти на відповідача судові витрати по справі.

На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 06.01.2022 р. між позивачем, як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, було укладено договір комплексного банківського обслуговування, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого на платіжну картку ліміту овердрафту в розмірі 50 000,00 грн. шляхом підписання Заяви на приєднання до «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» (відкриття та обслуговування поточних рахунків, що передбачає використання електронного платіжного засобу) №17522

ФКР519/10 (кредитний договір), копія вказаної заяви наявні в матеріалах справи (а.с. 9-10).

На підтвердження факту укладення кредитного договору від 06.01.2022 р. та його умов позивачем надано суду копію підписаного відповідачем Паспорту споживчого кредиту, а також непідписану відповідачем роздруковану копію пропозиції про укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АБ Радабанк», яка містить умови відповідного договору та розміщена на сайті https://www.radabank.com.ua.

Як слідує з виписки по особовому рахунку відповідача за період з 06.01.2022 р. по 16.05.2023 р. відповідач отримав від позивача обумовлені укладеним між сторонами кредитним договором від 06.01.2022 р. кредитні кошти в повному обсязі шляхом встановлення ліміту овердрафту та користувався ними протягом зазначеного періоду.

Дана виписка має статус первинного документа, що підтверджується Переліком типових документів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року №578/5, а також є належним доказом отримання та користування відповідачем кредитними коштами, у ній зазначені всі операції з часу активації кредитної картки зі зняття грошових коштів, погашення заборгованості, яка відповідачем не спростована, що підтверджується і змістом п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором від 06.01.2022 р. нарахована позивачем в загальному розмірі 43 567,67 грн., з яких: 35 139,36 грн. - заборгованість по ліміту овердрафту, 8 428,31 грн. - заборгованість по нарахованим процентам.

Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Так, відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 6, 627, 638 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зокрема у визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За змістом ст.ст. 633, 634 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

Нормою ст. 1054 ЦК України визначено за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Положеннями ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначено, що банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом ст.ст. 202, 207, 626 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

При цьому відповідно до норми ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі.

Нормою ст. 625 ч.1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За змістом ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях.

Оцінюючи дослідженні в ході розгляду справи докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених вище норм законодавства, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором №17522/ФКР519/10 від 06.01.2022 р., суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову.

Так, в обґрунтування вказаних вище позовних вимог позивач посилається та надає суду в якості доказів Паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем, а також копію непідписаної відповідачем пропозиції про укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АБ Радабанк», яка містить умови відповідного договору та розміщується на сайті https://www.radabank.com.ua.

Однак, згаданий вище Паспорт споживчого кредиту не може бути прийнятий судом в якості належного доказу умов укладеного між сторонами кредитного договору, зокрема погодженої між сторонами ціни договору у вигляді розміру процентів, які зобов`язався сплатити позичальник за користування отриманим кредитом. Такий висновок суду ґрунтується на тому, що у відповідності до норм Закону України «Про споживче кредитування» (ст.9), Закону України «Про захист прав споживачів» (ст.ст. 11, 15) вказаний документ є лише підтвердженням виконання позивачем встановленого законом для кредитодавця обов`язку з надання позичальнику, як споживачу, інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Крім того, відповідно до змісту вказаного документу, викладена в ньому інформація є актуальною лише на момент ознайомлення із нею позичальником - до 18.09.2020 р., а отже не може використовуватись для врегулювання спірних правовідносин сторін, які вочевидь вийшли за межі означеної дати з огляду на строк користування відповідачем лімітом овердрафту. Більш того, в тексті Паспорту споживчого кредиту безпосередньо зазначено, що викладені в ньому умови кредитування можуть відрізнятись від фактичних умов кредитного договору, укладеного між сторонами, а отже не можуть підмінювати собою умови договору, сприйматись судом як такі, що регулюють спірні правовідносини сторін вже на стадії виконання зобов`язань сторін за кредитним договором.

Наведена вище оцінка суду паспорту споживчого кредиту узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23 травня 2022 року по справі №393/126/20, в якій суд касаційної інстанції дійшов наступного правового висновку. Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину. Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Даний правовий висновок Верховного Суду знайшов своє подальше закріплення і застосування у судовій практиці суду касаційної інстанції, зокрема у постановах Верховного Суду від 15 червня 2022 року по справі №333/5483/20, від 15 червня 2022 року по справі №383/418/20.

Стосовно тексту пропозиції позивача про укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АБ Радабанк», яка містить умови відповідного кредитного договору, то за змістом наведених судом вище норм цивільного законодавства договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ АБ «Радабанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші, і саме ці умови і правила, а також тарифи мав на увазі позичальник, підписуючи Заяву на приєднання до «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» (овердрафт на платіжну картку). Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст.ст. 549, 551, 625, 1048, 1049, 1050, 1056-1 ЦК України в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві на приєднання до «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» (відкриття та обслуговування поточних рахунків, що передбачає використання електронного платіжного засобу) №17522/ФКР519/10 від 06.01.2022 р. процентна ставка за користування кредитними коштами не зазначена.

Натомість позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг відповідач), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, послався на роздрукований текст пропозиції позивача про укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АБ Радабанк», як невід`ємну частину спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цю пропозицію та викладені в ній умови договору розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи вищевказані Заяви, а також те, що вказана пропозиція на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містила умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до правовідносин сторін правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки пропозиція позивача про укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АБ Радабанк», що розміщена на офіційному сайті позивача змінювалися самим АТ «АБ «Радабанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви текст пропозиції про укладення Договору у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АБ Радабанк», відсутність у Заяві на приєднання до «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» (відкриття та обслуговування поточних рахунків, що передбачає використання електронного платіжного засобу) №17522/ФКР519/10 від 06.01.2022 р. домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надана позивачем пропозиція про укладення Договору не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, наданий позивачем текст пропозиції про укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АБ Радабанк», з огляду на його мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Заяві на приєднання до «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» (відкриття та обслуговування поточних рахунків, що передбачає використання електронного платіжного засобу) №17522/ФКР519/10 від 06.01.2022 р., яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Отже із всього вищевикладеного слідує, що в суду відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а отже і відсутні підстави для задоволення позову в частині заявлених вимог про стягнення кредитної заборгованості за процентами за користування кредитом.

Наведені вище висновки суду щодо оцінки змісту та умов укладеного між сторонами по справі кредитного договору від 06.01.2022 р., зокрема в частині оцінки в якості доказу наданої стороною позивача роздруківки пропозиції про укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АБ Радабанк», яка містить умови відповідного договору, що розміщені на сайті https://www.radabank.com.ua, повністю узгоджуються із правовими висновками Великої Палати у постанові від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17-ц, а також із правовими висновками Верховного Суду у постановах від 25 вересня 2019 року у справі №704/1023/16-ц, від 02 жовтня 2019 року у справі №322/1220/16, від 07 серпня 2019 року по справі №182/1806/17, від 27 серпня 2020 року по справі №188/1815/17.

Крім того, наведені вище висновки суду, які ґрунтуються на практиці Верховного Суду, яка у відповідності до ст. 263 (ч. 4) ЦПК України є обов`язковою для врахування при розгляді по суті даної цивільної справи, в свою чергу свідчать про недоведеність правомірності нарахування, тобто про безпідставність нарахування позивачем відповідачу процентів за користування кредитом і упродовж всього строку існування між сторонами кредитних правовідносин за кредитним договором №17522/ФКР519/10 від 06.01.2022 р.

В той же час, аналізуючи встановлені на підставі наявних у справі доказів фактичні обставини в контексті викладених вище норм законодавства, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача в частині вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту (овердрафту) за кредитним договором №17522/ФКР519/10 від 06.01.2022 р., приймаючи до уваги, що в ході розгляду справи знайшов підтвердження факт укладення між сторонами даного кредитного договору, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді кредитного ліміту (ліміту овердрафту), розмір якого становив 50 000,00 грн. на платіжну картку, користувався ним, однак не повернув в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України, що зумовило виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості за тілом кредиту (овердрафту), що підтверджується підписаною відповідачем Заявою на приєднання до «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» (відкриття та обслуговування поточних рахунків, що передбачає використання електронного платіжного засобу)№17522/ФКР519/10 від 06.01.2022 р. з урахуванням на виписку по особовому рахунку відповідача, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову в означеній частині позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту (лімітом овердрафту) у розрахованому судом розмірі - 35 139,36 грн.

Правомірність висновків суду щодо отримання відповідачем кредитних коштів, користування ними, а відтак і наявність підстав для їх стягнення у випадку неповернення кредитору підтверджується правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 16 вересня 2020 року по справі №200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року по справі №760/7792/14-ц, від 17 грудня 2020 року по справі №278/2177/15-ц.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість лише часткового задоволення позову у вигляді стягнення підтвердженої доказами суми заборгованості за тілом кредиту (овердрафту).

Щодо розподілу судових витрат, то питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 2 ст. 133, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду із вказаним позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 2 684,00 грн., відтак, оскільки позов задоволений частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судових збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1 918 грн. 35 коп. (31 139,36 х 2684,00 : 43 567,67).

Керуючись ч. 1 та ч. 3 ст. 3, ст. 13, ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 19, ст.ст. 23, 89, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 258, ст.ст. 264 - 265, 273, п. 1 ч. 1 ст. 274, ст.ст. 279, 280 - 282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Акціонерний Банк «Радабанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акціонерний Банк «Радабанк» (, м. Дніпро, вул. О.Поля, буд. 46) заборгованість за кредитним договором - по ліміту овердрафту №17522/ФКР519/10 від 06.01.2022 р., розмір якої станом на 11.05.2023 р. становить 35 139 (тридцять п`ять тисяч сто тридцять дев`ять) грн. 36 коп. (прострочена заборгованість по ліміту овердрафту).

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акціонерний Банк «Радабанк» (, м. Дніпро, вул. О.Поля, буд. 46) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1 918 (одна тисяча дев`ятсот вісімнадцять) 35 коп.

Дата складення повного судового рішення 04.12.2023 р.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Спаї