Ухвала

31 травня 2023 року

м. Київ

справа № 361/3176/20

провадження № 61-3372 св 22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто»;

треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов Вадим Вячеславович, ОСОБА_2 ;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву представника приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова Вадима Вячеславовича - Іванченко Анастасії Валеріївни про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов Вадим Вячеславович, ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання права власності на автомобіль,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» (далі - ТОВ «ЛК «Ваш Авто»), треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов В. В., ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання права власності на автомобіль.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу від 17 травня 2017 року № 124, укладений між ОСОБА_1 і ТОВ «ЛК «Ваш Авто».

Визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки KIA Sportage, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Постановою Київського апеляційного суду від 11 січня 2022 року апеляційну скаргу адвоката Іванченко А. В. в інтересах приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова В. В. залишено без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2021 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 05 квітня 2023 року касаційну скаргу представника приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова В. В. - Іванченко А. В. задоволено.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 січня 2022 року скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ТОВ «ЛК «Ваш Авто», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов В. В., ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання права власності на автомобіль.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова В. В. судовий збір у розмірі 11 006,18 грн.

Короткий зміст вимог заяви

У квітні 2023 року до Верховного Суду надійшла заява представника приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова В. В. - Іванченко А. В., у якій вона просить ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про стягнення з ОСОБА_3 на користь приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова В. В. понесених останнім витрат на професійну правничу допомогу.

Заявник вважає, що понесені приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольовим В. В. витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн у зв`язку із оскарженням ним судових рішень першої та апеляційної інстанцій у касаційному порядку повинні бути компенсовані йому за рахунок останньої.

Разом із цим, представник приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова В. В. - Іванченко А. В., вважає, що розмір гонорару є співмірним з обсягом наданої приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Корольову В. В. професійної правничої допомоги та складності справи.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частини третя статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зауважила, що приписи частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

У постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 161/5317/18 (провадження № 61-3454св22) містяться висновки про те, що аналіз норм статті 126, 137, 141 ЦПК України вказує на те, що умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду. Водночас потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, у касаційній скарзі представник приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова В. В. - Іванченко А. В., вказувала, що орієнтований розрахунок витрат, які поніс приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов В. В. у зв`язку із оскарженням судових рішень першої та апеляційної інстанцій у касаційному порядку, становить 20 000 грн. До касаційної скарги додано договір про надання правничої допомоги від 21 вересня 2020 року, укладений між адвокатом Іванченко А. В. та приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольовим В. В., копію ордера на надання правничої (правової) допомоги від 21 лютого 2022 року серії АН № 1068658 та копію свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю.

Постанова Верховним Судом прийнята 05 квітня 2023 року.

До заяви про ухвалення додаткового рішення, поданої до Верховного Суду 19 квітня 2023 року, представником приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова В. В. - Іванченко А. В. додано копії додаткової угоди № 2 від 15 лютого 2022 року до договору про надання правової допомоги від 21 вересня 2020 року, акта приймання-передавання юридичних послуг (правничої допомоги) від 19 квітня 2023 року.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із частинами першою-третьою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

У суду відсутні повноваження для поновлення такого строку з власної ініціативи.

Разом із тим, представник приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова В. В. - Іванченко А. В., звертаючись до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі 19 квітня 2023 року, тобто поза межами строку, визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України, не заявляла клопотання про поновлення такого строку.

Посилання заявника на те, що повний текст постанови Верховного Суду від 05 квітня 2023 року оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 14 квітня 2023 року, а тому заява про ухвалення додаткового рішення, подана 19 квітня 2023 року у передбачений процесуальним законом строк, - є безпідставними, оскільки вказані обставини не є підставою для висновку, що вказаний строк вважається непропущеним; із заявою про поновлення строку для подання заяви про ухвалення додаткового рішення до суду заявник не зверталася, а суд позбавлений права поновлювати такий строк з власної ініціативи.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що наявні підстави для залишення заяви представника приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова В. В. - Іванченко А. В. про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі без розгляду, що відповідає положенням статті 141 ЦПК України та вищевказаній релевантній практиці Верховного Суду.

Керуючись статтями 141, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву представника приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова Вадима Вячеславовича - Іванченко Анастасії Валеріївни про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович