Номер провадження: 22-ц/813/148/23
Головуючий у першій інстанції Кравчук Т. С.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М.,Сєвєрової Є.С.,

з участю секретаря Виходець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Суворової Юлії Іванівни, представника ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2017 року, постановленого під головуванням судді Кравчук Т.С., у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» (далі ТОВ «Фінанс Траст Груп») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитом у розмірі 18 427,98 доларів США, що станом на 13.07.2016 року еквівалентно 457 781,67 грн. та судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 31 січня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» (правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Інновація») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №014/9252/5/09642 про надання кредиту в сумі 30 000,00 доларів США строком до 30 січня 2015 року під 12,5 % річних за користування ним щомісячно шляхом сплати кожного місяця платежів відповідно до Графіку платежів, наведеного в Додатку №1 до кредитного договору.

Також між сторонами неодноразово укладались додаткові угоди до кредитного договору, зокрема додаткова угода №1 від 16.10.2009 року, додаткова угода №2 від 14.01.2010 року, додаткова угода №3 від 29.06.2011 року, додаткова угода №4 від 20.09.2012 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 31 січня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №014/9252/5/09642/2, згідно з яким поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником своїх зобов`язань, що випливають з укладеного кредитного договору та всіх додаткових угод.

30.10.2014 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Скай кепітал» було укладено договір про відступлення права вимоги №14-СК, відповідно до якого ПАТ «Фідобанк» передав (відступив) новому кредитору права вимоги до Боржників за кредитним договором та за усіма Договорами забезпечення до нього.

28.05.2015 року між ТОВ «Скай кепітал» та ТОВ «Фінанс Траст груп» було укладено договір про відступлення прав вимоги №28/05/2015/01, відповідно до якого новий кредитор передав наступного права вимоги за кредитним договором та за усіма договорами забезпечення.

08.02.2017 року між ТОВ «Фінанс Траст груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» було укладено договір про відступлення прав вимоги №2, відповідно до якого новий кредитор передав наступного права вимоги за кредитним договором та за усіма договорами забезпечення.

Позивач вважає, що оскільки, ОСОБА_1 умови за укладеним кредитним договором не виконував, відповідачі зобов`язанні повернути позивачу заборгованість за кредитом, нараховані відсотки, штрафні санкції, які станом на 13.07.20216 року складають загальний розмір 18427,98 доларів США, що в еквіваленті становить 457 781,67 грн. та складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 17745,23 доларів США, що в еквіваленті становить 440821,02 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 682,75 доларів США, що в еквіваленті становить 16960,65 грн.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2017 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» задоволений частково.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» заборгованість за кредитом у розмірі 18 427,98 доларів США, що станом на 13.07.2016 року еквівалентно 457 781 грн. 67 коп.

Вирішено питання про судові витрати.

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2019 року заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду залишена без задоволення.

Не погодившись з заочним рішенням суду, адвокат Суворова Ю.І., представник ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати заочне рішення суду, постановити нове, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутністю ОСОБА_1 , якого не було повідомлено належним чином про розгляд справи. Також апелянт зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач є новим кредитором за укладеним кредитним договором, так як матеріали справи не містять підтвердження переходу до нового кредитора прав вимоги.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу, ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, заочне рішення без змін, оскільки вважає рішення суду законним, обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню.

Протоколом автоматизованого розподілу від 02 травня 2019 року визначений склад колегії суддів під головуванням судді Гірняк Л.А. для розгляду справи (а.с. 2 т. 2).

Ухвалою Одеського апеляційного суд від 08 травня 2019 року провадження у справі за апеляційною скаргою адвоката Суворової Ю.І., представника ОСОБА_1 було відкрито (а.с. 3-4 т. 2).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14 червня 2019 року справа призначена до розгляду (а.с. 44-45 т. 2).

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №126/0/15-23 від 21 лютого 2023 року суддю ОСОБА_3 було звільнено з посади у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с. 116 т. 3).

Відповідно до протоколу повторного розподілу справи за допомогою автоматизованої системи документообігу суду від 16 березня 2023 року цивільна справа передана головуючому-судді (суддя-доповідач) Склярській І.В. (а.с. 182 т. 2).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05 травня 2023 року справа призначена до розгляду (а.с. 188-189 т. 2).

Відповідно до протоколу повторного розподілу справи за допомогою автоматизованої системи документообігу суду від 16 червня 2023 року цивільна справа передана головуючому-судді (суддя-доповідач) Цюрі Т.В., для подальшого розгляду, у зв`язку із достроковим закінчення відрядження судді Херсонського апеляційного суду ОСОБА_4 , згідно з рішенням Вищої ради правосуддя № 567/0/15-23 від 30 травня 2023 року (зі змінами, відповідно до рішення № 572/0/15-23 від 31 травня 2023 року) (а.с. 208 т. 2).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07 липня 2023 року цивільна справа прийнята до провадження та призначена до розгляду (а.с. 211 т. 2).

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №763/0/15-23 від 01 серпня 2023 року суддю ОСОБА_5 було звільнено з посади у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с. 213 т. 2).

Відповідно до протоколу повторного розподілу справи за допомогою автоматизованої системи документообігу суду від 16 серпня 2023 року цивільна справа передана головуючому-судді (суддя-доповідач) Комлевій О.С. для розгляду (а.с. 214 т. 2).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22 серпня 2023 року цивільна справа прийнята до провадження та призначена до розгляду (а.с. 215 т. 2).

В судове засідання, призначене на 28 листопада 2023 року ОСОБА_2 не з`явилася, була сповіщена належним чином (а.с. 243-244 т. 2).

Заяв, або клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників, які не з`явилися в судове засідання та явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Суворової Ю.І., представника ОСОБА_1 , адвоката Філатової О.С., представника ТОВ «Фінансова компанія «Інновація», перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 31 січня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» (правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Інновація») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №014/9252/5/09642 про надання кредиту в сумі 30 000,00 доларів США строком до 30 січня 2015 року під 12,5 % річних за користування ним щомісячно шляхом сплати кожного місяця платежів відповідно до Графіку платежів, наведеного в Додатку №1 до кредитного договору.

Також між сторонами неодноразово укладались додаткові угоди до кредитного договору, зокрема додаткова угода №1 від 16.10.2009 року, додаткова угода №2 від 14.01.2010 року, додаткова угода №3 від 29.06.2011 року, додаткова угода №4 від 20.09.2012 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 31 січня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №014/9252/5/09642/2, згідно п.1.2. якого встановлено, що поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань, що випливають з укладеного між кредитором та позичальником кредитного договору №014/9252/5/09642 від 31.01.2008 року та всіх додаткових угод, що були укладені до нього, в тому числі, але не включно, зобов`язань щодо повернення у встановлений строк суми кредиту, сплати в порядку та строки процентів за користування кредитом та/або комісій, можливої неустойки (пені, штрафів), а також зобов`язань щодо відшкодування позичальником витрат кредитора, пов`язаних з пред`явленням вимог і отримання виконання за кредитним договором, та збитків кредитора, завданих порушенням позичальником своїх обов`язків за кредитним договором.

30 жовтня 2014 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Скай кепітал» був укладений договір про відступлення права вимоги №14-СК, відповідно до якого ПАТ «Фідобанк» передав (відступив) новому кредитору права вимоги до боржників за кредитним договором та за усіма договорами забезпечення до нього.

28 травня 2015 року між ТОВ «Скай кепітал» та ТОВ «Фінанс Траст груп» був укладений договір про відступлення прав вимоги №28/05/2015/01, відповідно до якого новий кредитор передав наступного права вимоги за кредитним договором та за усіма договорами забезпечення.

08 лютого 2017 року між ТОВ «Фінанс Траст груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» був укладений договір про відступлення прав вимоги №2, відповідно до якого новий кредитор передав наступного права вимоги за кредитним договором та за усіма договорами забезпечення.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2017 року визнано належним позивачем у справі ТОВ «Фінансова компанія «Інновація», як правонаступника ТОВ «Фінанс Траст груп».

Задовольняючи частково позов ТОВ «Фінансова компанія «Інновація», суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі ухиляються від виконання свої зобов`язань за укладеними договорами і заборгованість не погашають, що є порушенням законних прав позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до п.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит), позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за його користування.

Згідно п.1.3 Кредитного договору, відповідач ОСОБА_1 повинен здійснювати повернення кредиту щомісячно.

Так, відповідно до п.п.1.1 та 4.1. Кредитного договору, ВАТ «Ерсте Банк» повністю та в строки виконав зобов`язання за кредитним договором, надавши ОСОБА_6 кредитні кошти.

Відповідно до ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання ним свого обов`язку.

Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 зобов`язався погасити кредит, оплатити відсотки за користування кредитом на умовах і в порядку, визначених кредитним договором.

Так, згідно п.п.5.3 кредитного договору, відповідач ОСОБА_1 зобов`язується сплачувати позивачу додатково до встановленої відсоткової ставки за кредит, неустойку, передбачену ст.9 цього договору, за порушення строків повернення кредиту, сплати відсотків за кредит, порушення умов п.5.6. цього договору.

Однак, ОСОБА_1 не виконав умови кредитного договору, тобто щомісячно не здійснював часткове погашення кредиту та не сплачував відсотки за користування кредитом.

Висновки суду про те, що умови договору, з боку відповідача ОСОБА_1 не виконані, що є порушенням вимог ст.629 ЦК України, відповідно до якого договір є обов`язковим до виконання сторонами є вірними.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до п.9.1. кредитного договору за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, ОСОБА_1 сплачує кредитору пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення.

Колегія суддів погоджується з тим, що згідно з умовами кредитного договору відповідачі зобов`язані були повернути позивачу заборгованість за кредитом, нараховані відсотки, штрафні санкції (пеню), що станом на 13.07.2016 року становили 18 427,98 доларів США, що еквівалентно 457 781 грн. 67 коп., яка складається з наступного:

- 17 745,23 доларів США, що еквівалентно 440 821 грн. 02 коп. - заборгованість за кредитом;

- 682,75 доларів США, що еквівалентно 16 960 грн. 65 коп. - заборгованість за відсотками.

З урахуванням вищевикладеного, суд оцінивши докази у справі, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному їх дослідженні прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову ТОВ «Фінансова компанія «Інновація», стягнувши в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» заборгованість за кредитом у розмірі 18 427,98 доларів США, що станом на 13.07.2016 року еквівалентно 457 781 грн. 67 коп.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги адвоката Суворової Ю.І., представника ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутністю ОСОБА_1 , якого не було повідомлено належним чином про розгляд справи, та всі судові повістки буди направлені за адресою АДРЕСА_1 , однак ОСОБА_1 зареєстрований за іншою адресою: АДРЕСА_2 , колегія вважає необґрунтованими, за наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до кредитного договору, договору поруки, додатків до повідомлення адреса ОСОБА_7 зазначена: АДРЕСА_1 (а.с. 8-9, 14-15, 19-21 т. 1).

Судом були направленні судові повістки ОСОБА_1 , як на адресу: АДРЕСА_1 , так і на адресу: АДРЕСА_2 , також повістки були направлені ОСОБА_2 , яка є дружиною ОСОБА_1 та поручителем, за адресою її реєстрації: АДРЕСА_2 (а.с. 77, 81, 82, 83, 84, 89,90, 101, 102, 105, 106, 110, 111 т. 1).

ОСОБА_1 жодного разу не отримав повістки, як за адресою квартири АДРЕСА_3 так і квартири АДРЕСА_4 .

Більш того, під час перебування справи у суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 жодного разу на протязі з квітня 2019 року по листопад 2023 року не отримав також жодної судової повістки, надісланої за зареєстрованим місцем проживання у квартирі АДРЕСА_4 (а.с. 50, 52, 108, 112, 123, 138, 158, 160, 220, 222, 239, 241 т. 2).

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду, справа була переглянута та заява залишена без задоволення, у зв`язку з належним повідомленням про судовий розгляд.

Також доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач є новим кредитором за укладеним кредитним договором, та матеріали справи не містять підтвердження переходу до нового кредитора прав вимоги, колегія суддів залишає без задоволення, оскільки вказані доводи спростовуються матеріалами справи, встановленими обставинами, а саме тим, що ПАТ «Фідобанк» за договором про відступлення права за договором застави стало правонаступником ПАТ «Ерсте Банк».

В свою чергу ПАТ «Фідобанк» відступило право вимоги ТОВ «Скай кепітал», який в свою чергу виступило ТОВ «Фінанс Траст груп», яке відступило право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Інновація».

Більш того, ОСОБА_1 не оскаржував ухвалу суду про заміну сторони.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи, ці доводи були предметом перевірки суду першої інстанції, який дав їм повну, всебічну та об`єктивну оцінку у своєму рішенні, проте повноваження суду апеляційної інстанції стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

Крім того, зазначені доводи не вказують на порушення судом норм матеріального та процесуального права та на незаконність судового рішення, і не є визначальними при ухваленні рішення.

Інші доводи апеляційної скарги також не є суттєвими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянуті судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 368,374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Суворової Юлії Іванівни, представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 04 грудня 2023 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ Є.С. Сєвєрова