Справа № 509/2243/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ :

26 квітня 2023 року, ОСОБА_1 звернулася до Овідіопольського райсуду Одеської області з названим позовом, в якому просила суд, розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 28.07.2000 року Овідіопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (актовий запис № 41), від якого сторони мають двох малолітніх доньок : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та після розірвання шлюбу повернути собі дівоче (дошлюбне) прізвище « ОСОБА_5 », посилаючись на те, що на протязі останнього часу сімейне життя між подружжям не склалось через суперечки, конфлікти, різні характери та погляди на сімейне життя, а також моральні та духовні цінності, наслідком чого стали непорозуміння по всім життєвим питанням, зокрема щодо сімейних відносин, виховання дітей та ведення спільного господарства, а також втрати почуття любові один до одного, та в решті призвело до негативного ставлення один до одного, подружні відносини і шлюбні стосунки між ними фактично припинились, сторони фактично не проживають разом з березня 2022 р. і не ведуть спільного господарства, а тому вважає, що шлюб сторін носить формальний характер, подальше збереження шлюбу неможливо, і розірвання шлюбу буде відповідати її свободам та інтересам дітей.

В судове засідання позивачка не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила, надавши до позову заяву, в якій повністю підтримала свій позов, який просила задовольнити та розглянути справу без її присутності (а.с. 4).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, надіславши до суду заяву, в якій визнав позов повністю та проханням про слухання справи без його участі (а.с. 22).

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що офіційний шлюб між позивачкою та відповідачем був зареєстрований 28.07.2000 року Овідіопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (актовий запис № 41), що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого повторно 12.04.2023 р. Малиновським ВДРАЦС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), від якого сторони мають двох малолітніх доньок : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 17.08.2010 р. та серії НОМЕР_3 від 11.04.2012 р. відповідно (а.с. 5,11,12).

З матеріалів справи вбачається, що на протязі останнього часу сімейне життя між подружжям не склалось через суперечки, різні характери та погляди на сімейне життя, а також моральні та духовні цінності, наслідком чого стали непорозуміння по всім життєвим питанням, зокрема щодо сімейних відносин, виховання дітей, ведення спільного господарства, а також втрати почуття любові один до одного, та в решті призвело до негативного ставлення один до одного, подружні відносини і шлюбні стосунки між ними фактично припинились, сторони фактично не проживають разом і не ведуть спільного господарства з березня 2022 р., а тому шлюб сторін носить формальний характер, подальше збереження шлюбу неможливо, і розірвання шлюбу буде відповідати свободам та інтересам позивачки та малолітніх дітей.

Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з?ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При таких обставинах, з урахуванням визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин буде суперечити інтересам та свободам позивачки, малолітніх дітей і моральним засадам суспільства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову про розірвання шлюбу.

Статтею 113 СК України передбачено особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після реєстрації шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого повторно 12.04.2023 р. Малиновським ВДРАЦС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), дівоче прізвище позивачки - ОСОБА_5 , яке вона у своїй позовній заяві просила суд відновити їй після розірвання шлюбу, у зв`язку з чим, вказані вимоги підлягають задоволенню (а.с. 5).

Керуючись ст.ст. 3-7,10-13,18,11,76-83,95,133,141,174,191,213,228,229,241-246,258,259,263-268,272,273 ЦПК України, ст.ст. 24,56,104,111,105,109,110,112,113 СК України, суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити ;

2. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 28.07.2000 року Овідіопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (актовий запис № 41) розірвати ;

3. Після розірвання шлюбу, відновити ОСОБА_1 її дошлюбне (дівоче) прізвище « ОСОБА_5 ».

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 01.06.2023 р.

Суддя Гандзій Д.М.