Житомирський апеляційний суд
Справа №296/8583/23 Головуючий у 1-й інст. Адамович О. Й.
Категорія 57 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №296/8583/23 за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про судовий захист цивільного права та інтересу недодержанням вимог закону при розгляді заяви від 10 лютого 2022 року

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 08 вересня 2023 року, яка постановлена під головуванням судді Адамовича О.Й. в м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просить: визнати правочин недійсним недодержанням вимог закону, тобто вчинення незаконних рішень, дій чи бездіяльності при розгляді заяви від 10 лютого 2022 року; прийняти до розгляду 11 випадків недодержання вимог закону, тобто вчинення незаконних рішень, дій чи бездіяльності, якими порушені його цивільні права та інтереси із зазначенням суті випадків недодержання вимог закону та з урахуванням положень ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», що належать до повноважень голови міської ради; прийняти пояснення стосовно відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_2 при розгляді заяви від 10 лютого 2022 року, що спричинило погіршення його здоров`я та завдало йому душевних страждань, а також розміру моральної шкоди у сумі 110 000 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 , як Житомирський міський голова, не здійснив контроль за строком розгляду його заяви від 10 лютого 2022 року, оскільки Житомирською міською радою рішення №541 прийнято 14 липня 2022 року, тобто через 150 днів та проект рішення Житомирської міської ради з додатком «Списки..» про відмову в наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, який Департамент містобудування та земельних відносин листом від 20 квітня 2022 року №135/1/12 подав ОСОБА_2 для внесення в порядок денний сесії та оприлюднення, оформлений з істотним порушенням законодавства: відсутня дата складання проекту; незаконно покладений контроль за виконанням рішення на першого заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів, оскільки такі дії не входять до повноважень Департаменту містобудування та земельних відносин; внесення до проекту рішення про відмову висновку, що підписує його міський голова ОСОБА_2 , тоді як проект рішення про відмову відповідно до закону має підписувати автор проекту; відсутній підпис автора проекту; відсутні висновки спеціалістів; не враховані документи долучені до заяви від 10 лютого 2022 року (викопіювання з топографічного плану, на якому зазначене бажане місце земельної ділянки, фрагмент з Генерального плану, викопіювання «червоних» ліній, акт обстеження (садівництво), акт обстеження земельної ділянки під житлове будівництво, фотографія забудови провулку 1-го Винокурного); не враховані рішення міської ради від 28 травня 2003 року №193 та від 21 червня 2012 року №400; у п.40 проекту рішення зазначено, що земельна ділянка розташована в зоні мішаної багатоповерхової житлової забудови та громадської забудови (Ж-4), але територія всього мікрорайону з садибною забудовою та 210 самовільно збудованих гаражів; посилання в п.40 проекту рішення на те, що земельна ділянка розташована в санітарно-захисній зоні об`єкт транспорту, безпідставне, оскільки міська рада в листі від 12 грудня 2022 року №25/Д-211із зазначила, що затвердження плану обмежень земельних ділянок, які знаходяться в санітарно-захисній зоні транспорту, не приймалося тощо. Відповідач при розгляді заяви від 10 лютого 2022 року заподіяв йому моральну шкоду 11 випадками недодержання положень законів, тобто вчиненням незаконних рішень, дій чи бездіяльності. Спричинення моральної шкоди аргументує погіршенням здоров`я та душевними стражданнями розчаруванням, відчуттям несправедливості та іншими негативними переживаннями. Він позбавлений можливості реалізації звичок та побажань, що сприяло погіршенню відносин із оточуючими людьми. Порушення його конституційних прав під час розгляду звернення призвело до погіршення життєвих зв`язків та вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 08 вересня 2023 року ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі відмовлено та при цьому роз`яснено, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи - спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить встановити юрисдикцію позовної заяви про судовий захист цивільного права та інтересу, недодержанням вимог закону при розгляді його заяви від 10 лютого 2022 року, ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги ґрунтує на тому, що суд незаконно відмовив у доступі до правосуддя, оскільки випадки недодержання вимог закону призвели до постановлення помилкової ухвали. Розглядаючи питання про відкриття провадження за його позовною заявою, суд вчинив недодержання вимог закону: неправильно зазначив третю позовну вимогу визнати правочин недійсним, тобто вчинення незаконних рішень, дій чи бездіяльності, недодержанням вимог закону при розгляді заяви від 10 лютого 2022 року; неправильно зазначив обґрунтування четвертої позовної вимоги прийняти до розгляду випадки недодержання вимог закону, тобто вчинення незаконних рішень, дій чи бездіяльності, як обґрунтування позовної вимоги, яким порушені його цивільні права та інтереси; не врахував суть 11 випадків недодержання законів, зазначених у четвертій вимозі, якими порушені його цивільні права та інтереси, із зазначенням суті випадків недодержання законів, тобто вчинення незаконних рішень, дій чи бездіяльності; не врахував суть заперечення щодо другої вимоги змінювати предмет (суть) та юрисдикцію позовної заяви, оскільки він бажає захищати порушені цивільні права та інтереси за правилами цивільного судочинства; застосував норми, які не підлягають застосуванню при розгляді питання про відкриття провадження при позовній заяві про судовий захист цивільного права та інтересу; натомість не застосував закони, які підлягають застосуванню при розгляді питання про відкриття провадження у цивільній справі; безпідставно змінив суть спору про захист порушених цивільних прав та юрисдикцію. Вважає, що йому незаконно відмовили мати незаборонені законом цивільні права, чим не забезпечено право на справедливий суд та застосований надмірний формалізм.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Судова повістка про виклик у судове засідання на 29 листопада 2023 року вручена позивачу ОСОБА_1 03 листопада 2023 року (а.с.34), а відповідачу ОСОБА_2 (міський голова) - 03 листопада 2023 року (а.с.35). ОСОБА_2 подав до суду клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі та участі його представника. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 08 вересня 2023 року - без змін. Про причини неявки сторони суд не сповістили. У разі неповідомлення про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Відповідно до п.1 частини першої ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Із матеріалів справи вбачається, що на розгляд органу місцевого самоврядування надійшла заява ОСОБА_1 від 10 лютого 2022 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , із метою оформлення права власності на земельну ділянку відповідно до норм закону.

Рішенням Житомирської міської ради від 14 липня 2022 №541 ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою на підставі ЗК України, Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про Державний земельний кадастр», «Про землеустрій», «Про регулювання містобудівної діяльності» та Плану зонування території м.Житомира, затвердженого рішенням міської ради від 04 квітня 2017 року №579, у зв`язку з невідповідністю містобудівній документації (земельна ділянка розміщена в зоні мішаної багатоповерхової забудови та громадської забудови, та в санітарно-захисній зоні об`єктів транспорту).

Із змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 порушення його конституційних прав обґрунтовує, зокрема тим, що при розгляді його заяви від 10 лютого 2022 року ОСОБА_2 , як посадова особа Житомирської міської ради (Житомирський міський голова), не здійснив контроль за додержанням вимог закону при розгляді його заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, чим не дотримані вимоги чинного законодавства щодо строків і процедури розгляду його заяви при відмові у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, внаслідок чого заподіяна моральна шкода.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з ст.125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Окрім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини першої ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні п.1 частини першої ст.4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За правилами п.1 частини першої ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Із наведеного вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

У пункті 7 частини першої ст.4 КАС визначено, що суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до частини п`ятої ст.21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Ураховуючи вищевикладене, при вирішенні судом позову в цій справі, насамперед підлягає дослідженню правомірність дій відповідача при розгляді заяви ОСОБА_1 від 10 лютого 2022 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що охоплює собою встановлення судом обставин дотримання строків і процедури розгляду заяви та, як наслідок, надання оцінки правомірності прийнятого за результатами розгляду заяви рішення про відмову в її задоволенні, тобто відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою. При цьому, такі обставини не пов`язані з визнанням права власності на земельну ділянку та оспорюванням права власності інших осіб, бо ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку не набув.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що спір у цій справі є публічно-правовим та підпадає під юрисдикцію адміністративного суду є правильним, оскільки стосується спору фізичної особи з посадовою особою органу місцевого самоврядування, предметом якого є перевірка законності дій та бездіяльності цієї особи, прийнятих або вчинених нею при здійсненні владних управлінських функцій.

Відшкодування моральної шкоди залежить від вирішення публічно-правового спору, а тому також підлягає розгляду адміністративним судом за правилами частини п`ятої ст.21 КАС України.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 на підставі п.1 частини першої ст.186 ЦПК України.

Решта доводів апеляційної скарги ґрунтується на помилковому тлумаченні норм процесуального права та з огляду на вищевикладене додаткового правового обґрунтування не потребує.

Відповідно до змісту ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Ухвала відповідає вимогам чинного процесуального законодавства та залишається без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 08 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 04 грудня 2023 року.