ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року

м. Черкаси

Справа № 712/2855/23
Провадження № 22-ц/821/722/23
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Нерушак Л. В.,

секретаря - Мунтян К. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 березня 2023 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Левицька Елеонора Антонівна, про визнання договору дарування недійсним, у складі головуючої судді Пироженко С. А.,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 березня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Левицька Е. А., про визнання договору дарування недійсним.

Вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

24 лютого 2023 року, ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення вказаного позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 до набрання законної сили рішенням суду в даній справі.

В обґрунтування заяви вказала, що квартира АДРЕСА_1 є предметом спору про визнання договору дарування недійсним, а право власності на квартиру зареєстроване за відповідачем.

Зазначає, що у розмові з сусідами їй стало відомо, що відповідач має намір відчужити квартиру, яку вона отримала згідно договору дарування на користь третіх осіб.

Тому причиною, у зв`язку з якою необхідно забезпечити позов, є неможливість забезпечити нею збереження спірного майна. Окрім цього, ціна позову є значною, а подальше відчуження квартири може призвести до неможливості його повернення через добросовісність потенційних набувачів на це майно. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 березня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала мотивована тим, що ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогою немайнового характеру, а отже вимоги заяви про забезпечення позову у спосіб, обраний позивачем, є неспівмірними з позовними вимогами, які носять немайновий характер, водночас, позивачем не надано належних доказів вчинення відповідачем дій щодо відчуження спірного нерухомого майна.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що заходи забезпечення позову, обрані позивачем, є неспівмірним з вимогами позовної заяви та позивачем заявлено недостатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення даного позову.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу. Вважаючи, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням, а саме висновки суду не відповідають обставинам справи та судом не повно з`ясовані обставини справи, просить ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 березня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким вжити заходів забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 до набрання законної сили рішенням суду в даній справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви щодо забезпечення позову, дійшов хибного висновку, що позивачем подано позов немайнового характеру, адже при подачі позову було визначено вартість майна, спірної квартири, та сплачено судовий збір виходячи із ціни позову.

Щодо причини такого забезпечення позову, то зазначає, що відповідачем здійснюються дії щодо продажу спірного майна, про що стало відомо від сусідів.

24 травня 2023 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд відмовити в задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишити без змін ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 березня 2023 року.

Вважає, апеляційну скаргу ОСОБА_1 необгрунтованою, а оскаржувану ухвалу такою, що прийнята на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин спору із дотриманням норм процесуального права.

Зазначає, що заявником не надано доказів на підтвердження факту продажу спірної квартири.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо, зокрема, відмови у забезпеченні позову.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до вимог ч. 1 і 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін по справі, ОСОБА_2 , переглянувши матеріали справи за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених ст. 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Види забезпечення позову визначено ст. 150 ЦПК України. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись із даним позовом, ОСОБА_1 просила визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 .

Майно, на яке позивач просила накласти арешт у забезпечення позову є предметом спору.

Наразі квартира належить на праві власності відповідачеві ОСОБА_2 , яка за відсутності встановленої заборони може у будь-який момент здійснити дії щодо її відчуження, що в подальшому може призвести до унеможливлення ефективного захисту прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У рішенні від 19 березня 1997 року заява № 18357/91 у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece) Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судом як джерело права, зазначив, що «право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін».

Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Такі висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).

Суд першої інстанції не врахував, що у разі відчуження даного майна її теперішнім власником ОСОБА_2 до ухвалення судом рішення, позивач не зможе у повній мірі поновити свої права, та таке відчуження призведе до ускладнення розгляду даної справи, оскільки викличе необхідність залучення до участі у справі нового власника майна.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Висновки суду про те, що позивач не надала доказів про можливість відчуження спірного майна не можна визнати обґрунтованими, оскільки відчуження власником свого майна можливо у будь-який час та доказами можливо довести певні факти, які вже відбулися. Наміри ж, які має власник, чи які у нього можуть виникнути в майбутньому щодо розпорядження своїм майном не можуть бути підтверджені конкретними доказами.

Коли власник майна не має наміру його відчужувати до ухвалення рішення суду, то фактично саме по собі накладення арешту на таке майно будь-яким чином не порушує його прав та інтересів, оскільки він не обмежений у праві володіння та користування цим майном. Порушення таких прав настає лише тоді, коли власник бажає відчужити майно, але ухвала про арешт такого майно, є перешкодою у вчиненні цих дій.

Апеляційний суд також зауважує, що висновок суду, що позов має немайновий характер і тому в його забезпеченні немає потреби, а застосоване забезпечення неспівмірне із заявленими вимогами помилкові, адже сам по собі різновид позову не має визначального значення для вирішення питання про забезпечення позову.

Крім того, предметом позову є оспорювання правочину, на підставі якого відбулася зміна власника конкретного спірного майна, задоволення такого позову усуватиме правові підстави для набуття новим власником права власності на майно та створюватиме підстави повернення законному власнику (власникам). За таких обставин усунення ризику подальшого відчуження спірного майна є виправданим і співмірним заявленим вимогам.

За викладеного колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 березня 2023 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Левицька Елеонора Антонівна, про визнання договору дарування недійсним задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 29 травня 2023 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

Л. В. Нерушак