У Х В А Л А

29 травня 2023 року

м. Київ

справа № 204/3949/17

провадження № 61-5732ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Яремка В. В.,

вирішуючи заяву ОСОБА_1 , подану адвокатом Соколенко Тамарою Олександрівною, про відвід суддів Верховного Суду Олійник Алли Сергіївни, Яремка Василя Васильовича, від участі у розгляді касаційної скарги ОСОБА_2 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 березня 2023 року у справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності та стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шульдіна Тетяна Василівна, про визнання правочинів частково недійсними (удаваними) та визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2017 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності та стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні.

Позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд стягнути з ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частки у праві спільної часткової власності в розмірі 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , загальною площею 311,4 кв. м, у сумі 2 634 447,68 грн, а також грошову компенсацію вартості частки у праві спільної часткової власності в розмірі 1/2 частини земельної ділянки площею 0,1000 га на АДРЕСА_1 , припинивши його право власності на зазначені частки нерухомого майна з дня отримання грошової компенсації, визнати право власності на зазначене майно за відповідачем.

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шульдіна Т. В., про визнання правочинів частково недійсними (удаваними) в частині зазначення покупцем ОСОБА_7 та визнання права власності на домоволодіння та земельну ділянку за ОСОБА_1

ОСОБА_1 просив визнати правочини частково недійсними (удаваними) в частині зазначення покупцем ОСОБА_7 та визнати за ним право власності на домоволодіння та земельну ділянку.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2020 року, яке залишене без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року, у первісному позові відмовлено. Зустрічний позов задоволено частково.

Визнано договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 25 січня 2011 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шульдіною Т. В. та зареєстрований в реєстрі за № 230, недійсним (удаваним) в частині зазначення покупцем ОСОБА_7 з моменту його укладення.

Визнано договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 25 січня 2011 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шульдіною Т. В. та зареєстрований в реєстрі за № 245, недійсним (удаваним) в частині зазначення покупцем ОСОБА_7 з моменту його укладення.

Визнано ОСОБА_1 покупцем за вказаними договором купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки.

Визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та розміщується на земельній ділянці площею 1 000,00 кв. м, за ОСОБА_1 .

Визнано право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :07:124:0001, за цією ж адресою за ОСОБА_1 . В іншій частині зустрічного позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У вересні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року, просила скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення первісного позову та відмову в зустрічному позові.

Постановою Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у складі суддів Ступак О. В. (головуюча), Білоконь О. В., Гулейкова І. Ю., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Усика Г. І. касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року в частині вирішення зустрічного позову скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення.

У зустрічному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шульдіна Т. В., про визнання правочинів частково недійсними (удаваними) та визнання права власності на майно відмовлено.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року в частині вирішення первісного позову скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2020 року скасовано в частині вирішення первісного позову.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності та стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості частки у праві спільної часткової власності у розмірі 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , у розмірі 339 266,50 грн.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості частки у праві спільної часткової власності у розмірі 1/2 частини земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :07:124:0001, яка розташована на АДРЕСА_1 , у розмірі 25 996,50 грн.

Припинено право власності ОСОБА_2 на частку у праві спільної часткової власності у розмірі 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 .

Припинено право власності ОСОБА_2 на частку у праві спільної часткової власності у розмірі 1/2 частини земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :07:124:0001, за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано право власності за ОСОБА_1 на домоволодіння АДРЕСА_1 .

Визнано право власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :07:124:0001, за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині первісного позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 06 грудня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2022 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, оскільки ОСОБА_2 належним чином не повідомлено про розгляд справи судом апеляційної інстанції 02 березня 2022 року, що відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з направленням справи на новий розгляд.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 13 березня 2020 року за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності та стягнення компенсації вартості частки у спільному майні скасовано, в позові відмовлено.

У квітні 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на постанову Дніпровського апеляційного суду 15 березня 2023 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 квітня 2023 року справу призначено судді-доповідачеві

Олійник А. С., судді, які входять до складу колегії: О. В. Ступак, В. В. Яремко.

Ухвалою Верховного Суду від 24 травня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків.

26 травня 2023 року через систему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 , подана адвокатом Соколенко Т. О., про відвід суддів Олійник А. С. та Яремка В. В.

Заява обґрунтована тим, що судді Олійник А. С. та Яремко В. В. брали участь у розгляді цієї справи за касаційною скаргою ОСОБА_2 , за результатами якої прийнято постанову від 01 грудня 2021 року.

Посилаючись на частину другу статті 36, частину четверту статті 37, статтю 40 ЦПК України заявник просить відвести суддів Верховного Суду Олійник А. С. та Яремка В. В. від участі у розгляді справи № 204/39/49/17.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частиною першою статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до частин другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Зміст заяви ОСОБА_1 , поданої адвокатом Соколенко Т. О., про відвід суддів Олійник А. С., Яремка В. В. не свідчить про наявність підстав, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України, для відводу суддів.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини безсторонність, відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі.

Щодо суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (справа «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року, пункти 49, 50).

Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий та його склад, відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу та підлягає відводу, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Верховний Суд виходить з того, що суддя вважається безстороннім, поки не доведено зворотного.

Сумніви мають бути застосовані на фактичних обставинах, а не на припущеннях про можливий розвиток подій.

Верховний Суд зазначає, що 01 грудня 2021 року у розгляді справи № 204/3949/17 брали участь судді: Ступак О. В. (головуюча), Білоконь О. В., Гулейков І. Ю., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Усик Г. І.

Суддя Яремко В. В. не входив до складу колегії суддів під час розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 у справі № 204/3949/17.

Верховний Суд також звертає увагу, що необґрунтоване усунення суддів від участі у розгляді певної справи є порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого ОСОБА_1 відводу суддям Верховного Суду Олійник А. С., Яремку В. В., то відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід суддів підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , подану адвокатом Соколенко Тамарою Олександрівною, про відвід суддів Олійник Алли Сергіївни та ОСОБА_9 у справі № 204/3949/17 за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності та стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шульдіна Тетяна Василівна, про визнання правочинів частково недійсними (удаваними) та визнання права власності на майно, визнати необґрунтованою.

Заяву ОСОБА_1 , подану адвокатом Соколенко Тамарою Олександрівною, про відвід суддів Олійник Алли Сергіївни, Яремка Василя Васильовича передати на вирішення іншому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

О. В. Ступак

В. В. Яремко