Справа № 565/860/22
Провадження № 2/565/22/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2023 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Зейкана І.Ю.

з участю секретаря судового засідання Ломази С.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

представника третьої особи Климук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному провадженні в приміщенні Кузнецовського міського суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_3 , в якій просить визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним.

Позов обґрунтовується тим, що рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 19.08.2019 у справі № 565/1208/19 укладений шлюб між ним та відповідачем ОСОБА_3 розірваний. Також, рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 19.06.2020 у справі № 565/511/20 визначено місце проживання сина разом з відповідачем.

З часу розірвання шлюбу він проживає окремо від відповідача та сина. Відповідач ОСОБА_3 постійно перешкоджає йому у побаченнях із сином та не виконує рішення служби у справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради щодо побачень з дитиною.

В період проживання дитини з матір`ю, остання постійно залишає їхнього сина без нагляду та інших сторонніх осіб, що змушує його постійно здійснювати пошуки сина для побачення з ним. Зі слів сина, йому стало відомо, що під час проживання з матір`ю, остання постійно ображає його та б`є кулаком у живіт. Крім того, відповідач протягом 2021 2022 року виїжджала за межі України, де перебувала більше трьох тижнів, залишаючи сина на сторонніх для нього осіб. Відповідач ОСОБА_3 в період з 30.05.22 до 20.06.22 без його дозволу виїхала разом із сином до м. Дубаї в ОСОБА_6 . Після повернення сина з ОСОБА_7 , його поведінка кардинально змінилась. Син став тривожним, закритим, дратівливим, постійно перебував у страху та почав виявляти агресію щодо відповідача, відмовляючись бути разом з нею. У зв`язку з цим він звернувся до практичного психолога ОСОБА_8 . На прийомі у психолога ОСОБА_9 повідомив, що перебуваючи у м. Дубай він зазнав сексуального насильства. Зокрема, невідомі йому особи показували статеві органи, плювали йому в обличчя, ображали та торкались статевими органами до обличчя сина та його рота. Зі слів сина, йому стало відомо про те, що відповідачу було відомо про такі дії, відносно сина, а після того як син заявив мамі про вчинення відносно нього описаних дій, остання його побила.

Вважає, що подальше проживання дитини з матір`ю буде шкодити моральному та фізичному стану дитини, загрожувати його життю, а тому на підставі викладеного просить визначити місце проживання сина ОСОБА_9 разом з ним.

Від відповідача ОСОБА_3 до суду надійшов відзив в якому просить в задоволенні позовної заяви позивача ОСОБА_1 відмовити за її безпідставністю. В обґрунтування відзиву вказує, що адресою місця проживання її та сина ОСОБА_9 є квартира АДРЕСА_1 . Вона є власником цієї квартири та працює інженером на ВП «РАЕС». З моменту народження син ОСОБА_9 постійно проживає разом з нею. 18.07.2022 вона надала позивачу дозвіл провести час з сином ОСОБА_9 . Однак, позивач ОСОБА_1 забрав сина проживати до себе, без її згоди. Після чого в добровільному порядку не відпускав дитину, не дозволяв їй бачитись з сином, чинив на дитину вплив, внаслідок чого син спілкувався з нею, даючи короткі відповіді «так» або «ні», не міг висловити у повній мірі свою думку. Вказала, що протягом спільного проживання з дитиною лише вона піклувалась про стан його здоров`я, забезпечувала навчальний процес. До 18.07.2022 постійно надавала позивачу можливість побачитись з сином, за першим його проханням, навіть коли син не хотів бачитись з ним. Останнім часом, коли син повертався від позивача, то був агресивним, знервований, мав напругу. Після цього син ОСОБА_9 розповів їй, що він з позивачем постійно грають у військові комп`ютерні ігри.

Підтвердила, що у період з 30.05.2022 до 20.06.2022 з сином ОСОБА_9 відпочивала у м. Дубай в ОАЕ. Проте, вказала, що під час відпочинку не було жодного негативного моменту, лише позитивні емоції. Проте, 18.07.2022, коли позивач ОСОБА_1 забрав сина, вперше після повернення з ОСОБА_7 , то вигадав легенду про те, що син зазнав сексуального насильства. Проте такого факту не було. До цього виїжджала за кордон сама, оскільки в останній момент позивач ОСОБА_1 відмовив їй у наданні дозволу на виїзд за кордон дитини. Не маючи змоги відмінити поїздку, вона залишила дитину під нагляд своєї матері та сестри. У цей період син ОСОБА_9 також перебував з позивачем.

Жодного випадку, який слугував би для розлучення з дитиною позивач не навів.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві. У своїх поясненнях послались на обставини, викладені у позовній заяві. Позивач ОСОБА_1 додатково пояснив, що з 09.09.2022 року син ОСОБА_9 проживає з відповідачем.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 позовні вимоги не визнали повністю, просили відмовити у задоволенні позову, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідач ОСОБА_3 підтвердила, що з початку вересня 2022 року син ОСОБА_9 проживає з нею. Також підтвердила, що протягом 2021-2022 року неодноразово виїжджала за кордон, де працювала перекладачем, оскільки має сертифікат перекладача.

Представник виконавчого комітету Вараської міської ради як органу опіки та піклування Климук О.В., в останнє судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 .

Заслухавши пояснення сторін, їх представників та представника органу опіки та піклування, показання свідків, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд прийшов до наступних висновків.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 16 серпня 2016 року Кузнецовським міським відділом ДРАЦС ГТУ юстиції у Рівненській області встановлено, що батьками малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 .

Копією рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 19.09.2019 у справі № 565/1208/19, яке набрало законної сили 19.09.2019 підтверджується, що шлюб укладений між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірваний.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 19.06.2020 у справі № 565/511/20, яке набрало законної сили 21.07.2020, визначено місце проживання ОСОБА_5 за місцем проживання відповідача ОСОБА_3 , до досягнення ним 14 років.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Доводи позивача про те, що зазначене рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 19.06.2020 року є протиправним та на нього не можна посилатись у зв`язку з тим, що воно ухвалене без висновку органу опіки та піклування, а також за відсутності спору є безпідставними.

За змістом правових позиції Верховного Суду, викладених у тому числі у постановах від 30.03.2021 (справа № 542/1428/18), від 22.03.2023 (справа № 757/13688/21-ц), визначене судом місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку у разі зміни відносин між батьками та виникнення інших істотних обставин.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що такими істотними обставинами, які дають підстави для зміни місця проживання дитини ОСОБА_5 є залишення відповідачем дитини без нагляду на інших сторонніх осіб, заподіяння відповідачем та її матір`ю ОСОБА_10 дитині тілесних ушкоджень, а також те, що дитина зазнала сексуального насильства під час відпочинку з відповідачем у м. Дубай, ОАЕ, у період з 30.05.2022 до 22.06.2022.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо залишення без нагляду дитини на інших сторонніх осіб.

У позовній заяві позивач вказує на те, що відповідач ОСОБА_3 протягом 2021-2022 року виїжджала за межі України (на новорічні свята та в період з 14.02.2022 до 12.04.2022), де перебувала більше трьох тижнів, залишаючи при цьому сина на сторонніх для нього осіб.

При цьому позивачем до суду не подано доказів на підтвердження таких обставин.

Лише під час заслуховування думки дитини ОСОБА_5 , останній повідомив, що під час відпочинку з мамою у м. Дубаї мама залишала його не надовго з двома чоловіками в готелі. Чоловік просто сидів у готелі, інколи виходив. Також, чоловік пропонував йому з`їсти яблуко і він його з`їв.

Будь-яких доказів про те, що під час такого перебування з чоловіками малолітній ОСОБА_5 зазнав психологічного чи фізичного насильства, або при цьому були порушені будь-які права чи інтереси до суду не надано.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 показала, що сина ОСОБА_5 залишала у денну пору доби з власником апартаментів та його дружиною приблизно на 1,5 год у денну пору доби, з якими у неї склались довірливі відносини. З іншими особами його не залишала.

Оцінивши встановлені обставини, суд доходить висновку, що залишення дитини на короткий проміжок часу з іншою особою (особами), з якою склались довірливі відносини, за умови, що дитина не зазнала фізичного чи психологічного насильства, не порушує права та інтереси дитини та не може бути підставою для зміни місця проживання такої дитини, визначеного рішенням суду.

Щодо заподіяння відповідачем та її матір`ю ОСОБА_10 дитині тілесних ушкоджень.

Відповідно до копії листа Служби у справах дітей Виконавчого комітету Вараської міської ради від 17.10.2022 (а.с. 224 т.1), інформовано начальника Вараського РВП ГУНП в Рівненській області про те, що 07.10.2022 в приміщенні служби у справах дітей ОСОБА_1 повідомив працівникам, що 06.10.2022 зі слів сина ОСОБА_5 стало відомо, що його била бабуся по лінії матері ОСОБА_10 , показавши синці на ліктьових кістках обох рук.

11.10.2022 під час візиту в сім`ю ОСОБА_3 , комісією проведено бесіду з малолітнім ОСОБА_5 , зі слів якого з`ясовано наступне. На запитання чи не б`ють тебе, ОСОБА_9 відповів, що баба, а коли повідомив, що у садочку. Також хлопчик пояснив, що під час підготовки домашніх завдань він олівцем попав бабусі в око, при цьому посміхався, дивлячись на свою матір. Малолітнього ОСОБА_5 оглянуто в присутності його матері ОСОБА_3 та виявлено на ліктьових кістках обох рук синці, які за зовнішніми ознаками подібні на стискання пальцями обох рук.

Ці обставини підтверджуються копіями досліджених у судовому засіданні копій актів служби у справах дітей від 07.10.2022 (а.с. 215 т. 1), від 11.10.2022 (а.с. 216 т.1), від 12.10.2022 (а.с. 217 т.1). Інших належних, достовірних та допустимих доказів заподіяння тілесних ушкоджень дитині ОСОБА_5 до суду не надано.

В той же час, відповідно до змісту копії акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 12.10.2022 (а.с. 218-219 т.1), малолітньому ОСОБА_5 проживати у сім`ї матері ОСОБА_3 безпечно.

Таким чином, лист Служби у справах дітей від 17.10.2022 та Акт Служби у справах дітей від 12.10.2022 (а.с. 217 т.1) не є достатніми доказами для висновків про заподіяння таких тілесних ушкоджень та причин їх виникнення, а інші на підтвердження обставини заподіяння відповідачем та її матір`ю тілесних ушкоджень дитині ОСОБА_5 в матеріалах справи відсутні достовірні докази. Отже, у суду відсутні підстави для зміни місця проживання дитини ОСОБА_5 , у зв`язку з недоведеністю обставини заподіяння тілесних ушкоджень дитині.

Щодо сексуального та фізичного насильства під час відпочинку у м. Дубай.

Єдиними доказами того, що малолітній ОСОБА_5 зазнав сексуального та фізичного насильства у м. Дубай, під час відпочинку у період з 30.05.2022 до 22.06.2022 є копія протоколу індивідуальної психологічної діагностики від 20.07.2022 (а.с. 94 т.1), протокол індивідуальної психологічної бесіди з дитиною від 20.07.2022 (а.с. 95 т.1), які складені практичним психологом ОСОБА_8 , яка підтвердила обставини, викладені у зазначених документах, надаючи показання як свідок.

Оцінюючи зазначені докази, суд бере до уваги, що фактичні дані, викладені у вище зазначених документах та показаннях свідка ОСОБА_8 походять від пояснень малолітнього ОСОБА_5 . У той же час, допитаний як свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні не підтвердив обставин фізичного або сексуального насильства щодо нього під час відпочинку у м. Дубай. Крім того, на відеофайлах від 26.09.2022 на оптичному диску (а.с. 148 т.1), та від 22.06.2023 на оптичному диску (а.с. 77 т. 2), зафіксовані висловлювання малолітнього ОСОБА_5 під час спілкування з позивачем та відповідачем, на яких він спростовує факти фізичного та сексуального насильства щодо нього.

Крім того, суд враховує висновки експерта-психолога судового від 30.05.2023 (а.с. 103-141 т.2). Зокрема, у п. 13 вказаного висновку зазначено, що дитина ОСОБА_5 може піддаватись впливу з боку одного з батьків, з ким вона проживає, у висловленні думки з приводу іншого з батьків, також того, з ким він бажає проживати далі.

Викладені обставини дають підстави суду для висновку про недостатність доказів для встановлення фактів застосування сексуального та фізичного насильства щодо дитини ОСОБА_5 під час його відпочинку у м. Дубай у період з 30.05.2022 до 22.06.2022.

Таким чином, позивач не довів належними, допустимими та достатніми доказами обставини, які дають підстави для зміни місця проживання дитини ОСОБА_5 , визначеного рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 19.06.2020 у справі № 565/511/20. Отже, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 слід відмовити повністю.

До такого висновку суд дійшов, враховуючи в тому числі найкращі інтереси дитини, які випливають з наступних обставин.

Позивач та відповідач не оспорюють обставину, що дитина ОСОБА_5 до 18.07.2022 проживала разом з матір`ю ОСОБА_3 , відповідачем у справі. З 18.07.2022 до 09.09.2022 проживала з батьком ОСОБА_1 , а з 09.09.2022 до дня ухвалення рішення проживає з матір`ю.

Висловлюючи свою думку малолітній ОСОБА_5 пояснив, що любить маму, тата не любить. Хоче проживати з мамою. З ним займається мама. З татом не подобається гуляти. Весною їздив з мамою у м. Дубай, там відпочивали, їздили на море. На відпочинку було добре. Мама залишала його самого у кімнаті надовго. Коли приходила, то він ще не спав. Казала, що ходила на роботу. Один раз мама брала його на роботу та був у з нею у кабінеті. Мама залишала його в готелі з двома дядьками. Це було не надовго. Дядько просто сидів у готелі, інколи виходив. Пропонував йому з`їсти яблуко і він його з`їв. Про випадки, що хтось на нього плюнув не розказував для тата. Також був з мамою на яхті, де було ще близько 10 чоловіків і жінок. Там, мама залишила його одного і кімнаті, а сама кудись пішла. Куди саме не сказала. Раніше жив з татом, тому що той його забрав. Якби не забрав, то жив би з мамою. Зараз тато і мама часто сваряться. Починає сварки тато. Мама його не ображає. Інколи б`ється з мамою це ігри.

За змістом висновку експерта-психолога судового від 30.05.2023 (а.с. 103-141 т.2), позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 можуть забезпечити виховання дитини ОСОБА_5 . Останній боязнь до батьків не виявляє, але поведінка обох батьків, в контексті взаємних конфліктних стосунків, може викликати у дитину тривогу. Проте, постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02.05.2023 у справі № 565/551/23 (а.с. 75 т.2), яка залишена без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 28.07.2023 (а.с. 95 т.2), позивача ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за фактом вчинення домашнього насильства відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_3 у присутності сина ОСОБА_5 , внаслідок чого могла бути завдана психічному здоров`ю ОСОБА_3 та малолітньому ОСОБА_5 . Вказана обставина вказує на наявність підстав надати перевагу відповідачу ОСОБА_3 для проживання малолітнього ОСОБА_5 разом з нею.

Оцінюючи відеозвукозаписи на оптичних дисках (а.с. 110 т.1, а.с. 148 т.1, а.с. 77 т.2), вбачається, що під час проживання з позивачем малолітній ОСОБА_5 уникав спілкування з відповідачем. Проте, після зміни місця проживання, а саме коли перейшов жити до відповідача його думка змінилась і він уникає спілкування з позивачем. При цьому, прагнення позивача змусити дитину до спілкування, викликає ще більший супротив у дитини до такого спілкування.

Крім того, відповідно до рішення Виконавчого комітету Вараської міської ради від 29.12.2022 № 488-РВ-22, затверджено висновок про недоцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 за місцем проживання його батька ОСОБА_1 .

У постанові Верховного Суду від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16535/19 вказано, що «при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах».

Таким чином, дитина ОСОБА_5 більше року проживає з матір`ю, має стійкі зв`язки у цьому середовищі, бажає проживати з матір`ю. При передачі дитини на виховання батьку будуть порушені його стійкі, усталені зв`язки із оточенням, звичним до нього середовищем, що не відповідатиме найкращим інтересам малолітньої дитини.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що для збереження розвитку дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі доцільним є залишити без змін місце проживання дитини ОСОБА_5 разом з матір`ю ОСОБА_3 , визначене рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 19.06.2020.

Керуючись ст. 161 СК України, ст. ст. 12, 13,81,141, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Кузнецовський міський суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Вараської міської ради Рівненської області, м-н Незалежності, 1, м. Вараш, Рівненська область, код в .

Повне рішення складене 30 листопада 2023 року.

Головуючий суддя І.Ю. Зейкан