ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4663/21 Номер провадження 22-ц/814/2577/23Головуючий у 1-й інстанції Материнко М.О. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Дряниці Ю.В., Чумак О.В.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Державна казначейська служба України, Головне управління Державної казначейської служби України в Полтавській області

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної Казначейської служби України у Полтавській області

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 липня 2022 року, постановлене суддею Материнко М.О.

по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Полтавській області про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України в Полтавській області про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що постановою Харківського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року у справі № 554/5563/19 стягнуто з Державного бюджету України на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 40000 грн., проте судове рішення не виконано.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 23.09.2021 до участі у справі залучено співвідповідача Державну казначейську службу України.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12 липня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з Головного управління Державної казначейської служби України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 штрафні санкції за невиконання грошового зобов`язання у сумі 9997,66 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що з ухваленням рішення про відшкодування моральної шкоди у 2020 році зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за цим рішенням не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання, тому позивач має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Не погодившись з вказаним рішенням місцевого суду його в апеляційному порядку оскаржило Головне управління Державної казначейської служби України в Полтавській області, просило скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути інфляційні втрати за період з 26 лютого 2020 року по 12 серпня 2021 року в розмірі 3352,57 грн. та 3 % річних у сумі 1200,99 грн.

Заява обґрунтована тим, що йому листом Державної казначейської служби України № 5-11-11/5765 від 04.04.2023 повідомлено, що кошти в сумі 40000 грн. перераховано на його рахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду не відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, постановою Харківського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 09 грудня 2020 року, стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 суму у рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 40000 грн. (а.с. 9-15, 18-25).

15.06.2020 року Октябрським районним судом м. Полтави видано виконавчий лист (а.с. 27).

08.07.2020 Державна казначейська служба України керуючись п. 36 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів направило до Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області заяву ОСОБА_1 та оригінал виконавчого листа Октябрського районного суду м. Полтави по справі № 554/5563/19 для здійснення заходів, передбачених Порядком (а.с. 28).

Як вбачається з листа Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області від 11.06.2021 № 04-20/1379 здійснивши заходи, передбачені п. 36 Порядку, Головне управління направило виконавчий лист з доданими документами і відповідями Полтавського апеляційного суду до Державної казначейської служби України для подальшого виконання (а.с. 43).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, враховуючи невиконання рішення суду тривалий час, прийшов до висновку про наявність правових підстав для стягнення інфляційних втрат та 3 % річних на підставі ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком місцевого суду з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Спеціальним законом, який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" є Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Статтею 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» визначено порядок стягнення компенсації за несвоєчасне виконання судових рішень.

Частиною першою вищевказаної статті передбачено, що у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Згідно ч. 4 ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у разі якщо кошти за рішенням суду не перераховані стягувачу з відповідного рахунка органу державної виконавчої служби протягом десяти днів з дня надходження всіх необхідних для цього документів та відомостей, стягувачу виплачується компенсація в розмірі, встановленому частиною першою цієї статті, за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Порядок нарахування компенсації за порушення встановленого законом строку перерахування коштів за судовим рішенням також врегульовано постановою КМУ від 03 серпня 2011 № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників» (далі Порядок).

Відповідно до пункту 50 Порядку компенсація за порушення встановленого законом строку перерахування коштів нараховується за заявами стягувачів Казначейством, якщо боржником є державний орган. Компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, за черговістю надходження таких заяв стягувачів та після погашення заборгованості за рішеннями суду відповідно до пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Зміст рішення (постанови) про виплату компенсації визначено у п. 51 Порядку. Рішення про виплату компенсації затверджується Головою Казначейства, а постанова - керівником органу державної виконавчої служби.

Таким чином, нарахування компенсації за порушення встановленого законом строку перерахування коштів за судовим рішенням чітко визначений спеціальним законодавством України, що виключає можливість застосування положень ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин.

Разом з тим, позивачем не надано доказів звернення у визначеному законом порядку до органу Казначейства з заявою про виплату відповідної компенсації та ухвалення рішення згідно положень п. 51 Порядку, тому підстав для задоволення позову колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення (п.п. 113,114 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 522/9893/17).

Враховуючи викладене, оцінюючи докази наявні в матеріалах справи в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , тому апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, ч. 3, 4, 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної Казначейської служби України у Полтавській області задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 липня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволені позову ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Полтавській області про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О. Ю. Кузнєцова

Судді Ю. В. Дряниця

О. В. Чумак