Номер провадження: 22-ц/813/6113/23
Справа № 495/7761/22
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Трофименка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Тодорова Анатолія Івановича на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 квітня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області, третя особа: Державний нотаріус Саданов Олександр Валерійович про визнання незаконною та скасування постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області, третя особа Державний нотаріус Саданов Олександр Валерійович про визнання незаконною та скасування постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Позов мотивований тим, що Державним підприємством «СЕТАМ» проведено електронні торги з реалізації нерухомого майна, належного боржнику ОСОБА_2 , а саме: земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,118 га, кадастровий номер :02:001:0678, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до протоколу №471228 про проведені електронні торги, виданому Державним підприємством «СЕТАМ», їх переможцем визнано ОСОБА_1 .

30.07.2022 року державним нотаріусом Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області Садановим О.В. прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі ОСОБА_1 свідоцтва про придбання вищезазначеного нерухомого майна з прилюдних торгів. Ця постанова нотаріуса мотивована тим, що в Акті про реєстрацію предмета іпотеки, складеного приватним виконавцем Колечко Д.М. 23.04.2020 року не вказані: календарна дата гарантійного платежу; у покупця перед її адресою не вказано «місце проживання», хоча сама адреса присутня. Правовою підставою відмови у вчиненні нотаріальної дії нотаріус зазначив ч. 1 та ч. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

ОСОБА_1 зауважує, що підстави, які б унеможливлювали видачу свідоцтва про право власності на придбане нею на електронних торгах 25.03.2020 року нерухоме майно у даному випадку відсутні, оскільки, на її думку, Акт про реалізацію майна, складений приватним виконавцем Колечко Д.М. 23.04.2020 року, відповідає вимогам чинного законодавства, а тому відмова державного нотаріуса є необґрунтованою.

За таких підстав позивач звернулась з цим позовом до суду, в якому просила суд: визнати незаконною та скасувати постанову державного нотаріуса Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області Саданового О.В. № 828/02-31 від 30.07.2022 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на земельну ділянку під № НОМЕР_1 , загальною площею 0,118 га, кадастровий номер :02:001:0678, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 квітня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Тодоров Анатолій Іванович подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

У частині першій статті 130 ЦПК України зазначено, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Аналіз частини шостої статті 128, частини першої статті 130 ЦПК України дає підстави для висновку, що судова повістка надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи лише у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси (Постанова Верховного Суду від 08.05.2023 року у справі № 201/9898/19).

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18 сформульовано висновок про те, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши її у заяві (скарзі), то потрібно припустити, що учасник справи бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому потрібно виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Будучи в розумінні статтей 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 21.11.2023 року на 14-30 г., сторони не з`явились.

Представник ОСОБА_1 адвокат Тодоров А.І. повідомив апеляційний суд про подання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Від представника відповідача - Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області в особі її завідуючого Саданова О.В. надійшла письмова заява про розгляд апеляційної скарги без його присутності.

Аналогічна письмова заява надійшла від державного нотаріуса Саданова О.В., як третьої особи без самостійних вимог на боці відповідача.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Залишаючи позов ОСОБА_1 без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що:

- суд не може підміняти орган, до повноважень якого належить прийняття рішення, яке є предметом оскарження, приймати замість нього своє рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта, тобто суд не може зобов`язати нотаріуса вчиняти нотаріальні дії, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону «Про нотаріат» і належать до його компетенції;

- посилання сторони позивача ОСОБА_1 , що оскаржувана постанова державного нотаріуса Саданова О.В. від 30.07.2022 року №828/02-31 є незаконною та не відповідає нормам діючого законодавства є недоведеними, необґрунтованими та спростовується матеріалами справи.

Одночасно суд звернув увагу позивачки ОСОБА_1 що обраний нею спосіб захисту, а саме скасування постанови державного нотаріуса Саданова О.В. від 30.07.2022 року №828/02-31, є неефективним для захисту її порушеного права, тобто не призведене до поновлення її законних прав та інтересів, адже скасування оспорюваної постанови не матиме правових наслідків для визнання за позивачкою права власності на зазначену вище земельну ділянку.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна.

Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що:

- згідно з протоколом №471228 проведення електронних торгів від 25.03.2020 року, переможцем електронних торгів з реалізації нерухомого майна, належного боржнику ОСОБА_2 , а саме: земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,118 га, кадастровий номер :02:001:0678, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , визначено позивачку ОСОБА_1 ;

- відповідно до Акту про реалізації предмета іпотеки від 23.04.2020 року по виконавчому провадженню №58903185, було визначено, що предмет іпотеки (лот №408872) - земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,118 га, кадастровий номер :02:001:0678, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , було реалізовано 25.03.2020 року та придбано позивачкою ОСОБА_1 ;

- постановою Державного нотаріуса Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Саданова Олександра Валерійовича від 30.07.2022 року №828/02-31 було відмовлено позивачці ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на земельну ділянку під № НОМЕР_1 , площею 0,1118 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Дана постанова нотаріуса мотивована тим, що в Акті про реєстрацію предмета іпотеки, складеного приватним виконавцем Колечко Д.М. 23.04.2020 року не вказані:

- календарна дата гарантійного платежу;

- у покупця перед її адресою не вказано «місце проживання», хоча сама адреса присутня.

Зазначивши, що норми діючого законодавства суперечать одна одній та з посиланням на ч. 1 та ч. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, нотаріус відмовив позивачці в отриманні Свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на земельну ділянку під № НОМЕР_1 , площею 0,1118 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Колегія суддів виходить з такого.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат».

Частиною першою та другою статті 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, серед іншого: видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів); видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися.

У відповідності до положень ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, серед іншого, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону.

Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду (ч. 1 ст. 50 Закону України «Про нотаріат»).

Системний аналіз законодавства України, що регулює діяльність органів нотаріату (нотаріусів), а також цивільно-процесуального законодавства України, дозволяє стверджувати, що можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій. Нотаріус може бути відповідачем у справах цієї категорії лише в разі оскарження відмови від вчинення нотаріальної дії або процедури її вчинення. При цьому такі вимоги до нотаріуса підлягають розгляду в позовному провадженні за правилами цивільного судочинства як спір про право.

Оскарження відмови у вчиненні нотаріальної дії можливе, якщо особа вважає, що нотаріус безпідставно (неправомірно) відмовив у вчиненні нотаріальної дії, порушивши тим самим покладений на нього обов`язок щодо вчинення нотаріальних дій. У такому разі оскаржується постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій повинні обов`язково обґрунтовуватися причини такої відмови.

При оскарженні в судовому порядку відмови у вчиненні нотаріальних дій предмет доведення повинен визначатися з урахуванням підстав відмови у вчиненні нотаріальних дій, передбачених ст. 49 Закону № 3425-XII, оскільки від встановлення або невстановлення перелічених обставин залежить висновок про законність та обґрунтованість відмови у вчиненні нотаріальної дії.

Згідно частини першої статті 72 Закону України «Про нотаріат», придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів (аукціонів) оформлюється нотаріусом за місцезнаходженням такого майна шляхом видачі набувачу відповідного свідоцтва на підставі документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею шістдесятою Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону здійснюється шляхом електронних торгів або зафіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. У разі повторної нереалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. У разі не реалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 3.1 Глави 12 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, підставою для видачі свідоцтва про придбання арештованого або заставленого майна з прилюдних торгів (аукціонів) є акт про проведені публічні торги, складеного державним виконавцем та затвердженого начальником відповідного відділу державної виконавчої служби або приватним виконавцем.

Згідно п.3.2 Глави 12 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, в акті про проведені електронні торги зазначається така інформація:

- ким, коли і де проводилися електронні торги; - стисла характеристика реалізованого майна; - прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - переможця електронних торгів, серія та номер документа, що посвідчує її особу, місце проживання (у разі якщо переможцем електронних торгів є юридична особа, зазначаються її найменування, місцезнаходження та код за ЄДРПОУ); - сума, внесена переможцем електронних торгів за придбане майно; - прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи (найменування юридичної особи) - боржника, її місце проживання (місцезнаходження); - дані про документи, що підтверджують право власності боржника на майно; - номер лота реалізованого майна.

Відповідно до п. 2 розділу VII Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України за № 2831/5 від 29.09.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.09.2016 року за № 1301/29431:

Реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до вимог цього Порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом та Законом України «Про іпотеку».

За результатами проведення електронних торгів складається протокол, який підписується уповноваженим представником Організатора та покупцем предмета іпотеки. У протоколі, крім інформації, передбаченої пунктом 1 розділу VIII цього Порядку, зазначаються дата видачі/підписання протоколу та початкова ціна предмета іпотеки, встановлена відповідно до частини другої статті 43 Закону України «Про іпотеку».

Протокол електронних торгів роздруковується переможцем електронних торгів із особистого кабінету, підписується та передається особисто або через представника Організатору або надсилається засобами зв`язку на поштову адресу Організатора. Підписаний протокол повинен надійти до Організатора не пізніше семи робочих днів з дати отримання протоколу переможцем в особистому кабінеті.

Протягом трьох робочих днів після надходження від переможця електронних торгів підписаного протоколу його копія надсилається іпотекодавцю, всім іпотекодержателям та виконавцю.

Організатор протягом трьох днів з дня підписання переможцем протоколу електронних торгів надсилає відповідний протокол виконавцю.

Протягом п`яти робочих днів з дня надходження коштів від реалізації предмета іпотеки виконавець складає акт про реалізацію предмета іпотеки відповідно до вимог статті 47 Закону України «Про іпотеку» та не пізніше наступного робочого дня надсилає його Організатору.

Протягом п`яти робочих днів з дня надходження від виконавця акта про реалізацію предмета іпотеки Організатор видає цей акт переможцю електронних торгів (покупцю), нотаріально засвідчені копії акта надсилає іпотекодержателю та іпотекодавцю.

Згідно з п. п. 1, 2 розділу X цього Порядку сума гарантійного внеску, зарахованого на рахунок Організатора, визнається частиною оплати переможцем придбаного ним на електронному аукціоні майна та розподіляється Організатором відповідно до пункту 2 розділу III цього Порядку;

різниця між сумою гарантійного внеску та сумою винагороди за організацію та проведення електронного аукціону перераховується переможцем на рахунок Організатора у разі, якщо майно реалізовано за ціною, вищою від стартової;

різниця між сумою гарантійного внеску та сумою винагороди за організацію та проведення електронного аукціону перераховується Організатором на рахунок відповідного відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) у разі, якщо майно реалізовано за ціною, нижчою від стартової.

Гарантійний внесок переможця електронного аукціону зараховується до ціни продажу в рахунок сплати винагороди за організацію та проведення електронного аукціону. Іншим учасникам внесена сума гарантійного внеску повертається протягом трьох робочих днів після отримання від виконавця повідомлення про повний розрахунок переможця електронного аукціону за придбане майно.

Відповідно до п. п. 4-8 розділу Х Порядку після повного розрахунку переможця за придбане майно (у тому числі сплати винагороди за організацію та проведення електронних торгів) на підставі протоколу про проведення електронних торгів та платіжного документа, що підтверджує сплату додаткової винагороди за організацію та проведення електронних торгів (у випадку, якщо майно реалізувалося за ціною, вищою стартової), виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги. Державний виконавець додатково затверджує акт про проведені електронні торги у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Начальник відповідного відділу державної виконавчої служби має затвердити акт про проведені електронні торги не пізніше наступного робочого дня після його подання виконавцем.

Приватний виконавець самостійно затверджує акт про проведені електронні торги шляхом його підписання та скріплення печаткою приватного виконавця.

В акті про проведені електронні торги зазначається така інформація:

ким, коли і де проводилися електронні торги;

стисла характеристика реалізованого майна;

прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи переможця електронних торгів, серія та номер документа, що посвідчує її особу, місце проживання (у разі якщо переможцем електронних торгів є юридична особа, зазначаються її найменування, місцезнаходження та код за ЄДРПОУ);

сума, внесена переможцем електронних торгів за придбане майно;

прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи (найменування юридичної особи) боржника, її місце проживання (місцезнаходження);

дані про правовстановлювальні документи, що підтверджують право власності боржника на майно;

номер лота реалізованого майна.

Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством.

У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги.

Таким чином, ані Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ані Порядком реалізації арештованого майна не передбачено обов`язкового окремого відображення в акті про реалізацію предмету іпотеки або відповідно в акті про проведені електронні торги календарної дати гарантійного платежу, який як вже зазначалось, зараховується до ціни продажу в рахунок сплати винагороди за організацію та проведення електронного аукціоні, сума якої (ціни продажу) передбачена в акті в якості обов`язкової окремої графи.

Зі змісту наданих заявником до нотаріуса копії акту про реалізацію предмету іпотеки вбачається наявність інформації ким, коли і де проводилися електронні торги; стисла характеристика реалізованого майна; прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - переможця електронних торгів, серія та номер документа, що посвідчує її особу, місце її проживання; сума, внесена переможцем електронних торгів за придбане майно; прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - боржника, її місце проживання; дані про документи, що підтверджують право власності боржника на майно; номер лота реалізованого майна.

Колегія суддів звертає увагу, що серед установчих та ідентифікуючих даних покупця майна ОСОБА_1 (переможець торгів) в акті про реалізацію предмета іпотеки зазначено: АДРЕСА_2 .

Лише та обставина, що перед наведенням цієї адреси в установчих даних покупця, не вказано «місце проживання», не може свідчити про неможливість ототожнення даної адреси з місцем проживання покупця майна (переможця торгів) ОСОБА_1 .

Таким чином наведені нотаріусом підстави та мотиви відмови переможцю торгів та набувачу майна ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі ОСОБА_1 свідоцтва про придбання вищезазначеного нерухомого майна з прилюдних торгів, не засновані на законі.

Наведеного суду першої інстанції не врахував і помилково вважав недоведеними та необґрунтованими обставини, якими позивач мотивувала заявлену вимогу про визнання незаконною та скасування постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Відносно висновку суду що обраний позивачем спосіб захисту, а саме скасування постанови державного нотаріуса Саданова О.В. від 30.07.2022 року №828/02-31, є неефективним для захисту її порушеного права і не призведене до поновлення її законних прав та інтересів, колегія суддів вважає, що такий висновок не заснований на встановлених у справі обставинах і правовідносинах, що виникли між сторонами справи.

Так, мотивуючи свій висновок суд першої інстанції посилався на те, що скасування оспорюваної постанови державного нотаріуса не матиме правових наслідків для визнання за позивачкою права власності на зазначену вище земельну ділянку.

У постанові Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц сформульовано висновок, згідно з яким: «підставою набуття у власність нерухомого майна, придбаного на прилюдних торгах, є договір купівлі-продажу та дії, спрямовані на передання такого майна у володіння покупця, що підтверджується відповідним протоколом, актом про проведені прилюдні торги та державною реєстрацією права власності за покупцем, а не свідоцтвом про придбання майна з прилюдних торгів. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» у редакції, чинній на час видачі свідоцтва, до нотаріальних дій, які вчиняють нотаріуси, належить видача свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів). Така нотаріальна дія спрямована на фіксацію (підтвердження) факту продажу майна боржника покупцеві та переходу до останнього права власності на відповідне майно.

Згідно зі статтею 50 Закону України «Про нотаріат» у вказаній редакції, нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Аналогічні за змістом приписи закріплені у пунктах 1 і 2 глави 14 Розділу І Порядку № 296/5.

Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права має бути ефективним, тобто призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Велика Палата Верховного Суду вважає, що закріплене у статті 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії може бути реалізоване у тому випадку, якщо звернення з такою вимогою може призвести до відновлення порушеного права або інтересу безвідносно до дослідження правомірності дій інших осіб. Втім, нотаріальна дія з видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів є одномоментною та не має самостійного значення, оскільки завершується виданням свідоцтва. Тому оскарження нотаріальної дії з його видачі не дозволить ефективно захистити та відновити права позивача.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що позовну вимогу про те, щоби визнати незаконною нотаріальну дію з видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, не можна розглядати за правилами будь-якого судочинства. Тому висновки судів першої й апеляційної інстанцій, як і відповідні доводи позивача, наведені у його касаційній скарзі, про можливість розгляду цього спору за правилами цивільного судочинства є помилковими».

Разом з тим, у справі, що переглядається, висновки, сформульовані у вказаній постанові Великої Палати Верховного Суду, не підлягають застосуванню до правовідносин, що виникли між сторонами цієї справи. У постанові від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц та у справі, що є предметом перегляду, встановлено різні фактичні обставини. Вказана постанова стосується вирішення спору щодо незаконності вчиненої нотаріальної дії з видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів із тих підстав, що проведені прилюдні торги, за наслідком яких видано спірне свідоцтво, визнано недійсними.

Отже, висновки, сформульовані у вказаній постанові, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин у розглядуваній справі, оскільки цей спір стосується дій нотаріуса щодо відмови у видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів у зв`язку з тим, що в Акті про реєстрацію предмета іпотеки, складеного приватним виконавцем Колечко Д.М. 23.04.2020 року не вказані: - календарна дата гарантійного платежу; - у покупця перед її адресою не вказано «місце проживання», хоча сама адреса присутня.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою позивача.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

У справі, яка переглядається, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів з огляду на те, що, на думку державного нотаріуса не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів.

Отже, в даному конкретному випадку позовна вимога щодо оскарження постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії могла бути пред`явлена безпосередньо до нотаріуса, оскільки цей нотаріальний акт стосувався лише прав та інтересів набувача майна за результатами прилюдних торгів і в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що інші особи оспорюють дійсність вищезгаданих прилюдних торгів.

Таким чином, зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судом попередньої інстанції обставини справи підтверджують, що спір виник саме з Першою Білгород-Дністровською державною нотаріальною конторою Одеської області з приводу порушення названим відповідачем права позивача, як заявника, на отримання свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів.

Тому рішення суду в частині відмови у задоволенні позову в частині визнання незаконною та скасування постанови державного нотаріуса Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області Саданова Олександра Валерійовича за № 828/02-31 від 30.07.2022 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про придбання з прилюдних торгів на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення цієї позовної вимоги.

Що стосується висновків суду про відмову у позові про неможливість зобов`язання в судовому порядку нотаріуса вчиняти нотаріальні дії з посиланням на те, що такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону «Про нотаріат» і належать до його компетенції, то дійсно виходячи з тлумачення статті 50 Закону України «Про нотаріат» при задоволенні позову про оспорення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії суд не може зобов`язати нотаріуса вчиняти нотаріальні дії, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат» і належать до його компетенції, що повністю узгоджується з висновком Верховного суду у постанові від 17.03.2021 року у справі № 761/36415/18.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що виходячи з резолютивної частини позовної заяви, ОСОБА_1 позовну вимогу про зобов`язання нотаріуса видати свідоцтво про придбання з прилюдних торгів на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не заявляла, а тому немає підстав для вирішення по суті не заявленої позовної вимоги.

Таким чином, апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Тодорова Анатолія Івановича підлягає частковому задоволенню, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 квітня 2023 року скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову про визнання незаконною та скасування постанови державного нотаріуса Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області Саданова Олександра Валерійовича за № 828/02-31 від 30.07.2022 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про придбання з прилюдних торгів на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Тодорова Анатолія Івановича задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного нотаріуса Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області Саданова Олександра Валерійовича за № 828/02-31 від 30.07.2022 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про придбання з прилюдних торгів на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений: 30.11.2023 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова