Справа № 953/3743/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2023 р. Київський районний суд м.Харкова

у складі головуючого судді Колесник С.А.,

за участю секретаря судового засідання Півоваровій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про відвід судді Київського районного суду м. Харкова Колесник Світлани Андріївни у цивільній справі №953/3743/23 за п озовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення,-

Встановив:

В провадженні Київського районного суду м.Харкова перебуває цивільна справа №953/3743/23 за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення.

29.05.2023 ОСОБА_1 через систему Електронний суд подала до суду заяву про відвід судді Колесник С.А., яка мотивована, зокрема, наступним.

Заявниця зазначила, що їй направлена лише ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у цивільній справі від 17.05.2023 без копії позовної заяви та доданих до неї матеріалів, що, на її думку, порушує ст.190 ЦПК України та створює перешкоди в своєчасній реалізації права на відзив на позовну заяву.

Крім того вказала, що зміст ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у цивільній справі від 17.05.2023 свідчить про безпідставне задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору з позивача - юридичної особи Комунального підприємства «Харківводоканал», оскільки Законом України «Про судовий збір» та статтею 136 ЦПК України право на відстрочення від сплати судового збору мають лише фізичні особи, юридичні особи не входять до кола осіб, які мають право на відстрочки від сплати судового збору. З цього приводу існує численна судова практика Верховного суду.

На думку заявника, з початку прийняття позовної заяви до розгляду суддею Колесник С.А. суттєво порушені її права та вимоги процесуального закону на користь відповідача КП «Харківводоканал». Відтепер, вона не розраховує на об`єктивний розгляд справи та в подальшому вважає вірогідне порушення її процесуальних прав.

Окрім цього, зазначила, що заява про відвід судді Колесник С.А. у цій справі також додатково створить стан упередженості судді проти неї. Звісно заява про відвід для судді викликає психологічне негативне відношення до особи, яка заявляє його, проте у неї немає іншого вибору, коли вона спостерігає відсутність юридично обґрунтованих регламентованих дій цього судді.

Дослідивши матеріали заяви, доводи заяви про відвід, суд доходить висновку, що обставини, викладені у заяві про відвід, не знайшли свого підтвердження.

Підстави для відводу (самовідводу) судді встановлено статтею 36 ЦПК України, відповідно до змісту якої, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 ЦПК України («Недопустимість повторної участі судді в розгляді справи»).

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

Частиною третьою статті 39 ЦПК України встановлено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Подану заяву про відвід суд розглядає у порядку частини восьмої статті 40 ЦПК України.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При вирішенні справи «Білуха проти України» Європейський суд з прав людини у пункті 49 рішення з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

У пункті 52 цього ж рішення щодо об`єктивного критерію зазначено, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Також, в цьому рішенні «Білуха проти України» зазначено, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у рішенні у справі «Ветштайн проти Швецарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Вивчивши матеріали цивільної справи, вважаю, що підстав для задоволення заяви про відвід судді немає. Так, аргументи, якими заявник мотивує свою заяву про відвід, не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

Жодних обставин, визначених статтею 36 чи статтею 37 ЦПК України, які б свідчили про упередженість судді Колесник С.А. або її необ`єктивність під час розгляду даної справи, у заяві не вказано.

Посилання заявника, як на підставу для відводу судді, на не направлення судом позовної заяви з додатками, спростовуються повідомленням про вручення поштового відправлення, відповідно до якого ОСОБА_1 26.05.2023 отримала копію ухвали від 17.05.2023 про відкриття провадження, позовну заяву з додатками.

Крім того, незгода з задоволенням клопотання КП «Харківводоканал» про відстрочення судового збору за подання позовної заяви Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, свідчить про її незгоду з процесуальним рішенням судді, що, як це прямо визначено цивільним процесуальним законодавством, не є підставою для відводу, та, відповідно, не може свідчити про неупередженість або необ`єктивність судді.

Також відсутні й інші підстави для відводу судді, передбачені ст. ст..36,37 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що заявлений відвід судді Колесник С.А. є безпідставним та необгрунтованим, оскільки доводи заяви належно не підтверджені, є безпідставними, а тому у його задоволенні слід відмовити.

На підставі вимог ст. 40 ЦПК України заяву необхідно передати для розгляду даного відводу суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу і визначається в порядку, встановленому ч.1 ст. 33 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст.36, 37, 40 ЦПК України, суд -

Ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Київського районного суду м. Харкова Колесник Світлани Андріївни у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення - важати необгрунтованою.

Передати дану заяву про відвід для вирішення питання суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу і визначається в порядку, встановленому ч.1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя С.А.Колесник