Справа № 683/32/23
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
03 травня 2023 року Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області
головуючого судді Завадської О.П.
при секретарі Поважнюк О.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Старокостянтинові Хмельницької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування,
У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування після смерті баби ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Представник позивача подала заяву, якою підтримала позовні вимоги за обставинна їх обґрунтування, просила розглянути справу у відсутності сторони позивача в заочному порядку.
Співвідповідачі в судове засідання не з`явились, хоч про час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, відзив на позов не подавали, заяв та клопотань не заявляли.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03 травня 2023 року у справі постановлено заочний розгляд.
Дослідивши надані докази, суд прийшов до висновків про наступне.
Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частиною 1 статті 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом можуть бути, зокрема, фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.
Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України).
Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України).
Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Підгірне Старокостянтинівського району Хмельницької області, про що складено актовий запис №31 згідно даних свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 21 листопада 2019 року виконавчим комітетом Миролюбненською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області.
У відповідності до даних довідки виконавчого комітету Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області від 21 лютого 2020 року за №173 ОСОБА_4 на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 .
09 листопада 2013 року за р. №68 секретарем виконавчого комітету Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області Романюк Н.В. посвідчений заповіт від імені ОСОБА_4 , яким вона заповіла ОСОБА_1 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .
Зі змісту копій матеріалів спадкової справи №90/2020, заведеної Старокостянинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області 20 лютого 2020 року до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , вбачається, що спадкоємцями на заявлене майно являються позивач по заповіту та співвідповідачі на обов`язкову частку, останні вже частково оформили свої спадкові права на обов`язкові частки на інше майно.
Вищезазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи та не оспорюють співвідповідачами.
Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною першою статті 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Згідно з частиною першою статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Вказані норми встановлюють єдність юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будівель і споруд. Власник, визначаючи юридичну долю збудованих будівель та споруд, одночасно визначає і долю земельної ділянки, на якій вони розташовані.
Статтею 381 ЦК України визначено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усіє спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Частиною першою статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Відповідно до частини другої та третьої статті 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.
До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.
Пленум Верховного Суду України у пункті 10 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив судам, що положення статті 1225 ЦК України про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності.
Виходячи зі змісту вищевказаних норм, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка, з урахуванням нормативів, була виділена у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, інших будівель та споруд.
Листом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області від 16 грудня 2022 року за №1550/02-14 позивачу відмовлено в оформленні спадкових прав після смерті ОСОБА_4 на вищевказане нерухоме майно через невідповідність часток при спадкуванні домоволодіння та земельної ділянки між спадкоємцями за заповітом та за законом.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України ).
Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці другому пункту 23 постанови Пленумом Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.
Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що спадкоємцями померлої ОСОБА_4 на заявлене нерухоме майно є: по заповіту ОСОБА_1 (2/3 частки), по закону на обов`язкові частки (по 1/6 частці кожний) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Отже, ураховуючи принцип "земля слідує долі розташованій на ній будівлі" до позивача як до спадкоємця 2/3 частки домоволодіння переходить одночасно право власності на 2/3 частки земельної ділянки, на якій воно розташоване, а також право власності на 2/3 частки земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Оскільки позивач не наполягав на стягненні судових витрат, тому їх слід залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст.12, 13, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 2/3 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 2/3 частки земельної ділянки площею 0,426 га, з яких передано для обслуговування житлового будинку 0,25 га та для ведення підсобного господарства 0,176 га, яка розташована по АДРЕСА_1 .
В іншій частині позову відмовити.
Судові витрати віднести за рахунок позивача.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Співвідповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Співвідповідачка: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя