КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою адвоката Щербатюк Наталії Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 14 серпня 2023 року, постановлену під головуванням судді Мицик Ю.С.,

у справі за заявою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Щербатюк Наталії Володимирівни, заінтересована особа: Акціонерного товариства «Українська залізниця», про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Вимоги заяви мотивує тим, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 03 листопада 2022 року позов АТ "Українська залізниця" до ОСОБА_1 про стягнення коштів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "Українська залізниця" матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок незаконного звільнення ОСОБА_2 , в розмірі 251 146,25 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3 776,09 грн. Відповідно до заяви представника АТ "Українська залізниця" від 30 січня 2023 року Дарницьким районним судом міста Києва видано виконавчі листи щодо примусового виконання рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 листопада 2022 року.

07 березня 2023 року Солом`янським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження №71223193 щодо здійснення стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Укрзалізниця" боргу на суму 251 146,25 грн.

Також, 07 березня 2023 року винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 10% від суми боргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 31 травня 2023 року у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовлено, рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 листопада 2022 року залишено без змін.

Вказує, що 06 липня 2023 року добровільно виконав рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 листопада 2022 року у справі №753/14287/21 та перерахував на рахунок АТ "Українська залізниця" суму збитків, яка спричинена незаконним звільненням ОСОБА_2 у розмірі 251 146,25 грн та компенсацію із сплати судового збору у розмірі 3 776,09 грн.

18 липня 2023 року Солом`янським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції повернуто виконавчий лист №753/14287/21. Згідно вказаної постанови виділено постанови державного виконавця від 07 березня 2023 року про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору в окреме виконавче провадження.

25 липня 2023 року ОСОБА_1 стало відомо, що 18 липня 2023 року державним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту на його рахунки в межах суми виконавчого збору в розмірі 25 163,62 грн.

Вказує, що у державного виконавця були відсутні законодавчо мотивовані підстави для накладення арешту на кошти з метою стягнення виконавчого збору, оскільки виконавчою службою фактично не стягнуто з боржника коштів за виконавчим листом.

Уважає, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини 3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою, створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 у добровільному порядку відшкодував АТ «Українська залізниця» у повному обсязі суму основного боргу та витрати зі сплати судового збору, просить суд визнати виконавчий лист Дарницького районного суду міста Києва у справі №753/2086/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Українська залізниця" матеріальної шкоди, заподіяної незаконним звільненням ОСОБА_2 в розмірі 251 146,25 грн таким, що не підлягає виконанню.

Визнати виконавчий лист Дарницького районного суду міста Києва у справі №753/2086/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Українська залізниця" про стягнення витрат на сплату судового збору у розмірі 3 776,09 грн таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 14 серпня 2023 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з постановленою ухвалою, адвокатом Щербатюк Н.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

Вказує, що у разі повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини 1 статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною 9 статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини 1 статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом (частина 3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження»).

Зазначає, що при закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

За таких обставин при стягненні виконавчого збору відповідно до частини 3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Вказує, що оскільки ОСОБА_1 у добровільному порядку відшкодував AT «Українська залізниця» у повному обсязі суму основного боргу у розмірі 251146,25 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 3776,09 грн, відтак у нього на сьогоднішній день відсутній будь-який обов`язок зі сплати шкоди заподіяної AT «Українська залізниця», отже виконавчі документи по справі №753/2086/22 не підлягають виконанню.

Мотивуючи наведеним, просить суд ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 14 серпня 2023 року скасувати, вимоги заяви задовольнити.

В судовому засіданні адвокат Щербатюк Н.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , доводи апеляційної скарги підтримала, просила суд її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Щербатюк Н.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовивши у задоволенні поданої заяви, суд першої інстанції вказав на відсутність підстав, з якими закон пов`язує можливість визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню. При цьому, судом установлено , що відсутні підстави уважати про добровільне виконання рішення суду, тобто поза межами виконавчого провадження.

Відповідно до частини 2 статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За загальним правилом підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

У постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 вказано, що законодавець не дав чіткого визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині 2 статті 432 ЦПК України. При цьому словосполучення "або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Установлено, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 03 листопада 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Українська залізниця» матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок незаконного звільнення ОСОБА_2 в розмірі 251 146,25 грн та витрати на сплату судового збору у розмірі 3 776,09 грн (а.с.93-98).

Постановою Київського апеляційного суду від 31 травня 2023 року відмовлено у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 листопада 2022 року залишено без змін (а.с.174-179).

Згідно даних платіжної інструкції №2010798 від 06 липня 2023 року ОСОБА_1 сплатив на рахунок АТ «Українська залізниця» грошові кошти у розмірі 251 146,25 грн. У графі призначення платежу вказано "погашення боргу за виконання рішення Дарницького районного м. Києва №753/14287/21 від 03 листопада 2022 року" (а.с.194, 207).

Згідно даних платіжної інструкції №2011522 від 06 липня 2023 року ОСОБА_1 сплатив на рахунок АТ «Українська залізниця» грошові кошти у розмірі 3 776,09 грн. У графі призначення платежу вказано "відшкодування судового збору відповідно рішення Дарницького районного суду міста Києва №753/14287/21 від 03 листопада 2022 року" (а.с.219).

14 липня 2023 року ВТ "Українська залізниця" звернулось до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про повернення виконавчого документу (а.с. 195, 208).

Згідно Інформації про виконавче провадження убачається, що виконавче провадження №71223193 значиться як завершене.

18 липня 2023 року Головним державним виконавцем Марків Я.Є. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с. 198).

Згідно приписів частини 3 статті 40 Закону України "Про виконавче провадження", у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини 1 статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною 9 статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини 1 статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 9 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини 1 статті 39 цього Закону.

Як передбачено частиною 1 статті 40 Закону України "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження (крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Наведені норми передбачають, що тільки у разі сплати боргу до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження має місце добровільне виконання рішення суду.

Разом з цим, з матеріалів справи убачається, що боржником виконано рішення після відкриття виконавчого провадження, відтак доводи ОСОБА_1 про добровільне виконання рішення суду колегія суддів відхиляє як такі, що суперечать обставинам справи.

Апеляційний суд зазначає, що у разі, якщо виконання зобов`язання за судовим рішенням відбулося в межах виконавчого провадження, стягувач має право подати до виконавця письмову заяву про повернення виконавчого документа. На підставі цієї заяви виконавець приймає постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно пункту 1 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Сплата боржником боргу у відкритому виконавчому провадженні, не може бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Разом з цим, під час апеляційного перегляду, колегія суддів установила, що висновок суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення суду від 03 листопада 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Українська залізниця» витрат на сплату судового збору у розмірі 3776,09 грн не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки згідно платіжної інструкції №2011522 від 06 липня 2023 року ОСОБА_1 сплатив на рахунок АТ «Українська залізниця» грошові кошти у розмірі 3 776,09 грн (а.с. 219).

Разом з тим, вказане не призвело до неправильного вирішення питання.

Доводам апеляційної скарги в частині правомірності винесення постанови про стягнення виконавчого збору апеляційний суд оцінку не надає, оскільки такі доводами виходять за межі поданої заяви про визнання такими, що не підлягають виконанню, виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Українська залізниця" матеріальної шкоди, заподіяної незаконним звільненням ОСОБА_2 в розмірі 251 146,25 грн, а також виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Українська залізниця" витрат на сплату судового збору у розмірі 3 776,09 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Щербатюк Наталії Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 14 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повну постанову складено 28 листопада 2023 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова