ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 травня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/3553/21

Головуючий у першій інстанції Бездідько В. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/128/23

№ 22-ц/4823/154/23

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,

за участю секретаря Зеляк Ю.Г.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Міністерство внутрішніх справ України, Чернігівська обласна прокуратура,

треті особи: Державна казначейська служба України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області,

особи, які подали апеляційну скаргу: представник ОСОБА_1 адвокат Карпенко Віктор Константинович, Чернігівська обласна прокуратура, Міністерство внутрішніх справ України,

на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 липня 2022 року та на додаткове рішення цього ж суду від 03 серпня 2022 року; час і дата складання повного тексту: рішення 22.07.2022, додаткового рішення 03.08.2022, місце їх ухвалення: м. Прилуки,

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 р. представник ОСОБА_1 адвокат Карпенко В.К. звернувся з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі за текстом МВС України) і Чернігівської обласної прокуратури, в якому просив стягти за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку 500000 грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, 99500 грн 00 коп. на відшкодування витрат по оплаті юридичної допомоги у кримінальній справі та судові витрати у цій справі. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 15.04.2015 Слідчим управлінням Управління МВС України в Чернігівській області (далі за текстом СУ УМВС України в Чернігівській області) за заявою ОСОБА_2 внесено інформацію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000165 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про те, що посадова особа отримала неправомірну вигоду за вчинення дій, що входять до її компетенції. В рамках цього провадження, що завершилося 01.02.2018 (дата набрання законної сили виправдувальним вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24.07.2017) незаконно проводилося досудове розслідування. Так, ОСОБА_1 повідомлено про підозру та складено обвинувальний акт, який було направлено до суду: остання звинувачувалася за ч. 1 ст. 190 КК України. Внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, що мало місце протягом тривалого часу, ОСОБА_1 зазнала моральної шкоди, яка виразилася у зганьбленні її честі й гідності, престижу та ділової репутації як керівника комунального підприємства, яку знали всі депутати Чернігівської обл., у. паралічі життєвих зв`язків останньої, усуненні її від активного громадського життя, неможливості реалізації конституційного права бути обраною в 2015 р. до складу депутатів міських, обласних рад, на посаду міських голів, у постійному страху за своє життя, у гіркому усвідомленні абсолютної незахищеності пересічного українця.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково: стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 198000 грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди; стягнуто з Міністерства внутрішніх справ України та Чернігівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 по 18208 грн 50 коп. на відшкодування вартості наданої їй юридичної допомоги; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Ухвалюючи це рішення, суд виходив з того, що:

- ОСОБА_1 перебувала під слідством та судом 2 роки 9 місяців 2 дні;

- законодавчо визначений мінімальний розмір заробітної плати з 01.01.2021 становить 6000 грн 00 коп., виходячи з якого гарантований законом мінімальний розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди за весь час її переслідування у кримінальному порядку становить 198000 грн 00 коп. (33 міс х 6000 грн 00 коп. = 198000 грн 00 коп.). Урахувавши тривалість перебування ОСОБА_1 під слідством, що призвело до порушення її нормальних життєвих зв`язків та вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя, глибину моральних страждань останньої, виходячи з принципів розумності та справедливості, розмір відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди слід визначити в сумі 198000 грн 00 коп.;

- в силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору мають бути віднесені на рахунок держави.

Додатковим рішенням, що також оскаржується, з МВС України та Чернігівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 стягнуто по 2970 грн 00 коп. витрат на правничу допомогу; в задоволенні решти заявлених вимог відмовлено. Ухвалюючи його, суд виходив з того, що понесені позивачем витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Карпенко В.К. просить скасувати рішення суду І інстанції від 19.07.2022 та ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Доводи скарги зводяться до такого:

- органи досудового слідства з 15.04.2015 звинувачували ОСОБА_1 у скоєнні тяжкого злочину, з 30.04.2015 - у скоєнні злочину середньої тяжкості, а з 29.06.2015 - у шахрайських діях, що занурило її у негативні емоції: страждання і приниження, тривогу, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості. Останній довелось пройти по два судових розгляди справи в суді першої та апеляційної інстанції для доведення своєї невинуватості у вчиненні злочину, що їй інкримінувався;

- на порушення ст. 10, ч. 4 ст. 263 ЦПК України та ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», судом не обґрунтовано причину часткового стягнення витрат позивача на правову допомогу під час досудового та судового слідства.

В апеляційній скарзі Чернігівська обласна прокуратура просить змінити рішення суду І інстанції від 19.07.2022 в частині стягнення з МВС України та з Чернігівської обласної прокуратури на користь позивача по 18208 грн 50 коп. на відшкодування сум, сплачених ОСОБА_1 у зв`язку з наданням юридичної допомоги, та в цій частині ухвалити рішення, яким стягнути ці кошти за рахунок держави. Доводи скарги зводяться до такого:

- ОСОБА_1 не заявлено вимог про стягнення витрат на правову допомогу у кримінальному провадженні з МВС України та з Чернігівської обласної прокуратури, тож суд зробив помилковий висновок про стягнення цих коштів з відповідачів;

- кошти на відшкодування шкоди, завданої державою, підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомості про суб`єкта його виконання, номер та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів.

В апеляційній скарзі, поданій на рішення суду І інстанції від 19.07.2022, МВС України просить скасувати вказане рішення в частині задоволених вимог до нього та ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні цих вимог. Доводи скарги зводяться до такого:

- судом двічі стягнуто з МВС України витрати на правову допомогу, зокрема рішенням від 19.07.2022 стягнуто 18208 грн 50 коп., а додатковим рішенням 2970 грн 00 коп.;

- ОСОБА_1 не надано доказів понесення нею витрат на правову допомогу;

- позов безпідставно заявлено до МВС України, яке досудового слідства відносно ОСОБА_1 не проводило, контроль та координацію за діями слідчих не здійснювало, прав та інтересів позивача не порушувало. Слідчі дії проводились СУ УМВС України в Чернігівській області, УМВС України в Чернігівській області перебуває у стані припинення, але натепер не ліквідовано, а МВС України не є його правонаступником. Тож судом безпідставно покладено фінансові зобов`язання на неналежного відповідача - МВС України;

- з набранням 07.11.2015 чинності Законом України «Про Національну поліцію» функції щодо відкриття кримінальних проваджень та їх розслідування передано до органів Національної поліції України. МВС України та Національна поліція є окремими центральними органами виконавчої влади, не підпорядкованими одне одному, тому їх ототожнення судом є помилковим і може привести до нецільового використання бюджетних коштів;

- за умови недоведення вини відповідача на нього не можуть бути покладені зобов`язання будь-якої компенсації.

В апеляційній скарзі МВС України просить скасувати також додаткове рішення від 03.08.2022 в частині задоволених вимог до нього та ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Доводи скарги тотожні доводам апеляційної скарги на рішення суду від 19.07.2022.

Ухвалою апеляційного суду від 27.03.2023, постановленою без видалення до нарадчої кімнати, УМВС України в Чернігівській області притягнуто до участі в справі як третю особу (арк. 118-120 т. 2), яке завчасно (31.03.2023) отримавши копії апеляційних скарг сторін та ухвали про відкриття апеляційного провадження, відзив не надало.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Карпенко В.К. (в режимі відеоконференції) підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив відхилити апеляційній скарги відповідачів, представник Чернігівської обласної прокуратури прокурор відділу Косова О.А. підтримала апеляційні скарги відповідачів, представник ДКСУ головний спеціаліст юридичного відділу Мулач Я.В. просила відхилити апеляційні скарги сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши її матеріали та обговоривши доводи апеляційних скарг, суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню.

У справі встановлено таке.

Згідно з копіями витягу з кримінального провадження № 0000165, ухвали слідчого судді апеляційного суду Чернігівської області від 16.04.2015 № 547, ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20.04.2015 у справі № 751/4346/15-к, повідомлень СУ УМВС України в Чернігівській області Пастушенко С.М.: від 30.04.2015 - про підозру, від 29.06.2015 - про зміну підозри, обвинувального акта у кримінальному проваджені від 29.06.2015, вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21.12.2015 у провадженні № 1-кп/742/186/15, ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 13.06.2016 у справі № 742/2558/15-к, ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області від 01.02.218 у справі № 742/2558/15-к (арк. 5, 7, 8, 9-10, 11-12, 14-15, 16-24, 30-33 т. 1):

- 15.04.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення № 0000165 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України;

- 16.04.2015 надано дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії стосовно ОСОБА_2 шляхом здійснення її аудіо - та відео контролю, з метою фіксації протиправної діяльності ОСОБА_1 , терміном до 30 діб: в період з 16.04.2015 по 15.05.2015 включно;

- 20.04.2015 надано дозвіл слідчому відділення розслідування злочинів у сфері службової діяльності СУ УМВС України в Чернігівській області на проведення обшуку приміщення службового кабінету, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 30.04.2015 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 368 КК України;

- 29.06.2015 ОСОБА_1 повідомлено про зміну підозри у вчиненні кримінального правопорушення з вищевказаного на ч. 1 ст. 190 КК України;

- 29.06.2015 прокурор відділу прокуратури Чернігівської області затвердив обвинувальний акт у кримінальному проваджені, внесеному в ЄРДР за № 0000165 від 15.04.2015 щодо вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України;

- вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21.12.2015 у провадженні № 1-кп/742/186/15, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 13.06.2016, ОСОБА_1 визнано невинуватою та виправдано за ст. 190 ч. 1 КК України за відсутністю в її діях складу злочину. Ці вирок і ухвалу скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.03.2017 з призначенням нового розгляду провадження у суді І інстанції; ОСОБА_1 визнано невинуватою за пред`явленим обвинуваченням за ст. 190 ч. 1 КК України за відсутністю в її діях ознак події та складу злочину та виправдано за зазначеним обвинуваченням;

- вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24.07.2017 у справі № 742/2558/15-к, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області від 01.02.2018, ОСОБА_1 виправдано у зв`язку з відсутністю у її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу адвоката у згаданому кримінальному провадженні на загальну суму 99500 грн 00 коп., що підтверджується:

- журналами судових засідань від 15.07.2015, 24.07.2015, 27.07.2015, 21.09.2015, 02.10.2015, 09.10.2015, 23.10.2015, 04.11.2015, 18.11.2015, 18.12.2015, 21.12.2015, 22.03.2016, 11.05.2016, 25.05.2016, 13.06.2016, 09.03.2017, 12.04.2017, 27.04.2017, 10.05.2017, 17.05.2017, 21.07.2017, 24.07.2017, 04.12.2017, 01.02.2018 (їх копії на арк. 40, 43, 45-46, 49-50, 53, 55, 57, 60, 63, 66, 69, 72-75, 78-81, 84-86, 89, 93, 98-99, 102, 105-106, 107, 110, 113, 115, 120-121, 125-126 т. 1);

- договорами про надання правової допомоги від 22.04.2015 № 113-К, від 07.03.2017 № 177-К, від 28.03.2017 № 178-К, додатковою угодою до договору про надання правової допомоги № 178-К від 01.09.2017, що укладені адвокатом ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (їх копії - арк. 34, 91, 96, 118 1), актами про надання послуг адвокатом згідно з цими договорами (їх копії - арк. 35, 36, 42, 44, 48, 52, 54, 56, 59, 62, 65, 68, 71, 77, 83, 88, 90, 95, 101, 104, 108, 111, 114, 117, 124 т. 1) та квитанціями від 30.04.2015, 29.06.2015, 15.07.2015, 24.07.2015, 27.07.2015, 21.09.2015, 02.10.2015, 09.10.2015, 23.10.2015, 04.11.2015, 18.11.2015, 18.12.2015, 21.12.2015, 22.03.2016, 11.05.2016, 25.05.2016, 13.06.2016, 09.03.2017, 12.04.2017, 27.04.2017, 10.05.2017, 17.05.2017, 21.07.2017, 24.07.2017, 04.12.2017 (їх копії - арк. 52, 54, 56, 59, 62, 65, 68, 71, 77, 83, 88, 90, 95, 101, 104, 108, 111, 114, 117, 124 т. 1) підтверджуються витрати ОСОБА_1 на оплату послуг адвоката Карпенка В.К. у вищезгаданому кримінальному провадженні на суму 59000 грн 00 коп.;

- договорами про надання правової допомоги від 28.04.2015 № 79-к, від 07.03.2017 № 79/1-к, від 28.03.2017 № 142-К, від 01.12.2017 № 142/1-к, що укладені адвокатом Кантуром О.А. та ОСОБА_1 (їх копії - арк. 39, 92, 97, 119 т. 1), актами про надання послуг адвокатом згідно з цими договорами (копії цих документів на арк. 41, 47, 51, 58, 61, 64, 67, 70, 76, 82, 87, 92, 94, 100, 103, 109, 112, 116, 122, 127 т. 1) та квитанціями від 15.07.2015, 27.07.2015, 21.09.2015, 23.10.2015, 04.11.2015, 18.11.2015, 18.12.2015, 21.12.2015, 22.03.2016, 11.05.2016, 25.05.2016, 09.03.2017, 12.04.2017, 27.04.2017, 10.05.2017, 21.07.2017, 24.07.2017, 04.12.2017, 01.02.2018 підтверджується оплата ОСОБА_1 послуг адвокатом Кантуром О.А. на суму 45500 грн 00 коп. (копії цих документів на арк. 41, 47, 51, 58, 61, 64, 67, 70, 76, 82, 87, 94, 100, 103, 109, 112, 116, 123, 127 т. 1).

Аналізуючи норми права, що регулюють спірні правовідносини, та обставини справи суд доходить такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 1176 ЦК України, право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», громадянинові підлягає відшкодуванню шкода, завдана внаслідок незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У частині 2 цієї ж статті вказано, що у випадках, зазначених у ч. 1 цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 вказаного Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

У пп. 4, 5 ст. 3 Закону, про який йдеться, зазначено, що у наведених в його статті 1 випадках громадянинові підлягають відшкодуванню суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги, і моральна шкода.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 цього Закону, розмір відшкодування моральної шкоди та сум, сплачених громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 13 цього ж Закону, питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства України; відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Період незаконного перебування ОСОБА_1 під кримінальним переслідуванням з 30.04.2015 (дата повідомлення їй про підозру) по 01.02.218 (дата набрання законної сили виправдувальним вироком) становить 33 місяці і 2 дні.

Суд погоджується з твердженнями ОСОБА_1 про те, що незаконним притягненням до кримінальної відповідальності їй завдано втрат немайнового характеру у виді зганьблення її честі й гідності, престижу та ділової репутації. Виходячи з встановлених і описаних вище характеру й способу завдання ОСОБА_1 моральної шкоди, а також тривалості її перетерплювання, апеляційний суд виснує, що розмір відшкодування цієї шкоди місцевим судом визначено з урахуванням засад розумності та справедливості, тобто у відповідності з приписом ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Тобто апеляційна скарга не містить доводів, які доводили б висновку про необхідність стягнення на користь позивача відшкодування моральної шкоди у більшому розмірі, ніж розмір її відшкодування, що визначено в оскаржуваному рішенні.

Проте доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Карпенка В.К. про те, що суд не обґрунтував у рішенні причини часткового задоволення витрат позивача на правову допомогу під час досудового та судового слідства у кримінальній справі, про яку йдеться, а також доводи Чернігівської обласної прокуратури, що ці витрати мають бути відшкодовані з Державного бюджету України, є слушними. Так, відповідно до зазначених вище доказів, наданих ОСОБА_1 на підтвердження її витрат на правову допомогу у кримінальному провадженні, ці витрати склали 99500 грн 00 коп.

За доведеності у повному обсязі позовних вимог про відшкодування ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у кримінальній справі суд зробив помилковий висновок про їх часткове стягнення з Чернігівської обласної прокуратури та МВС України, оскільки ці кошти мають бути стягнуті з Державного бюджету України у межах відповідних призначень.

Доводи апеляційної скарги МВС України про те, що позивачем надано декілька договорів та актів про надання послуг адвокатом, датованих 2015 роком, але не надано документів на підтвердження того, що суми, які вказані у позові, дійсно оплачені за послуги адвокатів, спростовуються наданими ОСОБА_1 та вже описаними вище належними, допустимими й достатніми доказами.

Посилання МВС України на те, що позов ОСОБА_1 безпідставно заявлено до МВС України, приймається апеляційним судом, так як останнє досудового слідства не проводило, контроль та координацію за діями слідчих не здійснювало, а отже прав та інтересів позивача не порушувало.

Держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах представляти її у суді. Щодо спірних правовідносин у цій справі, то саме держава як учасник цивільних відносин є боржником у наявних між учасниками цієї справи зобов`язаннях зі сплати коштів державного бюджету. Незалучення УМВС України в Чернігівській обл. для участі у справі саме як відповідача не вплинуло на результат вирішення спору по суті. Крім того, це Управління залучено до участі у справі апеляційним судом у спосіб і у статусі, наскільки то дозволяється суду апеляційної інстанції пунктом 1 ч. 1 ст. 365 ЦПК України. Причому залучене апеляційним судом до участі у справі УМВС України в Чернігівській області як третя особа свої міркування з приводу заявлених ОСОБА_1 вимог суду не надало.

Отож апеляційні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Карпенка В.К. і МВС України на рішення суду від 19.07.2022 підлягають частковому задоволенню, апеляційна скарга Чернігівської обласної прокуратури на це ж рішення підлягає повному задоволенню, апеляційна скарга МВС України на додаткове рішення підлягає задоволенню частково, а рішення суду від 19.07.2022 і додаткове рішення цього ж суду належить змінити шляхом приведення їх у відповідність до вищевикладеного.

В порядку ч. 13 ст. 141 ЦПК України з бюджету на користь Чернігівської обласної прокуратури та МВС України належить стягти відшкодування судового збору у сумах 8992 грн 50 коп. та 3243 грн 12 коп. відповідно.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 374, 376 ч. 4, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Карпенка Віктора Константиновича та Міністерства внутрішніх справ України на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 липня 2022 року задовольнити частково; апеляційну скаргу Чернігівської обласної прокуратури на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 липня 2022 року задовольнити.

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на додаткове рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 серпня 2022 року задовольнити частково.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 липня 2022 року і додаткове рішення цього ж суду від 03 серпня 2022 року змінити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 198000 грн 00 коп. компенсації моральної шкоди, 99500 грн 00 коп. відшкодування витрат на правничу допомогу в кримінальному провадженні і 5940 грн 00 коп. відшкодування витрат на правничу допомогу.

Компенсувати Чернігівській обласній прокуратурі за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені судові витрати в суді апеляційної інстанції у загальному розмірі 8992 (вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 50 коп.

Компенсувати Міністерству внутрішніх справ України за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені судові витрати в суді апеляційної інстанції у загальному розмірі 3243 (три тисячі двісті сорок три) грн. 12 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: