Справа № 944/6729/21
Провадження №2/944/267/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

16.05.2023 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді - Швед Н.П.

з участі секретаря - Василиці Н.В.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в місті Яворові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмета спору Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) про стягнення страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бойко В.В. звернулася до суду з позовом до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмета спору Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) про стягнення страхового відшкодування.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 15.01.2019 на 0 км. +700 м. автодороги М-10-01 Західний обхід м.Львова, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля, що перебуває у власності ОСОБА_1 марки MAN 8.103, номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 .

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 06.03.2019року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Оскільки внаслідок ДТП автомобілю MAN 8.103, номерний знак НОМЕР_2 , завдано пошкодження, а автомобіль «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_1 є забезпеченим транспортним засобом, відповідно до страхового полісу №АМ/5386056 від 19.10.2018року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховиком якого є ПрАТ «УПСК», відповідно позивач ОСОБА_1 звернулась до ПАТ «УПСК» (страховика) із заявою про виплату страхового відшкодування.

16 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до автотоварознавця ОСОБА_4 для визначення вартості матерального збитку та ринкової вартості автомобіля марки MAN 8.103/. 31.01.2019року ОСОБА_1 отримала висновок №19 про визначення вартості матеріального збитку та ринкової вартості КТЗ, відповідно до якого вартість матерального збитку, який заподіяно власнику автомобіля макрки MAN 8.103, номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження під час ДТП 15.01.2019 на момент дослідження становить 46355,64 грн.

Проте ПАТ «УПСК`їй відмовило у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи тим, що у страховика відсутні підстави вважати заявлену подію страховим випадком, оскільки, з огляду на положення п.п.1 та 5 ст.380 Митного кодексу України, водій автомобіля «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 на час настання ДТП не був правомірним користувачем цього транспортного засобу, так як не був особою, що ввезла цей транспортний засіб на митну територію України, атому він не є особою, цивільна відповідальність якої застрахована.

При цьому, страхувальником відповідно до страхового полісу №АМ/ 5386056 від 19.10.2018 є ОСОБА_5 , а особою, яка ввезла забезпечений транспортний засіб на митну територію України є Zoladz Sebastian Mateusz, що є нерезидентом.

У зв`язку з відмовою ПАТ «УПСК» у виплаті страхового відшкодування 01.08.2019року представником позивача, адвокатом Бойко В.В. до МТСБУ було подано повідомлення про ДТП, заяву про відшкодування шкоди та інші документи, подання яких передбачено законом.

Листом №3.1-05/31531 від 27.09.2019року, МТСБУ повідомило ОСОБА_1 , про відмову у відшкодуванні шкоди, оскільки страхове відшкодування у даному випадку повинне бути виплачене саме ПАТ «УПСК».

З огляду на відмову МТСБУ, представником позивача, адвокатом Бойко В.В. 30.10.2019року до відповідача було направлено повторну вимогу про виплату страхового відшкодування, на яку ПАТ «УПСК» листом №95 від 28.11.2019року надано відмову, із тих самих підстав.

Оскільки пошкоджений транспортний засіб був необхідний позивачу для роботи, а як ПАТ «УПСК» так і МТСБУ відмовили у виплаті страхового відшодування, позивач за власні кошти здійснила ремонт свого транспортного засобу, загальна вартість якого склала 53228,30 грн.

Ввжажає відмову ПАТ «УПСК» у виплаті страхового відшкодування є незаконною, оскільки, сторонами договору обов`язковго страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Укладаючи з ОСОБА_5 договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АМ/5386056) та приймаючи від ОСОБА_5 , страховий платіж, відповідач був обізнаний, що страхувальник є особою, відмінною від тієї, яка тимчасово ввезла автомобіль на територію України з метою використання в особистих цілях. За таких обставин, відповідач повинен був усвідомлювати ризик тих наслідків, які можуть випливати за наслідками укладення такого договору в контексті принципів цивільного законодавства щодо обов`язковості виконання зобов`язання сторонами.

Вважає, що відповідач не мав законних підстав посилатись на обставини відмінності особи, що ввезла автомобіль на територію України, та особи, яка перебувала за кермом, як на підставу для того, щоб констатувати, що водій ОСОБА_2 , який керував автомобілем у момент ДТП, не є особою, відповідальність якої застрахована згідно полісу №АМ/5386056.

Наглошує, що наявність у водія транспортного засобу реєстраційного документа на цей транспортний засіб, законність володіння таким транспортним засобом презюмується.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля марки MAN 8.103, номерний знак НОМЕР_2 , в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності.

У зв`язку із невиконанням обов`язку ПАТ «УПСК» щодо виплати страхового відшкодування, з відповідача необхіно стягнути 3% річних та інфляційних витрат.

Крім цього, у зв`язку із відмовою відповідача виплатити позивачу ОСОБА_1 страхове відшкодування, останній було завдано моральну шкоду, шляхом умисної неправомірної поведінки ПАТ «УПСК» щодо неї, а саме, незаконної відмови у виплаті страхового відшкодування, що завдало ОСОБА_1 душевного хвилювання та стресу. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 5000,00 грн, що на її думку є пропорційним до характеру правопорушення; глибини душевних страждань; ступення вини відповідача.

Просить стягнути з відповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 70 851 грн 73 коп., з яких: 53 228 грн 50 коп страхового відшкодування, 8 370 грн. 77 коп. інфляційних втрат за час невиконання грошового зобов`язання, 4 252 грн 46 коп. 3% річних за час невиконання грошвого зобов`язання - 5000 грн. 00 коп. моральної шкоди та судові витрати пов`язані із розглядом справи.

20.12.2022року представник ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» скерувала на електронну адресу суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що 05.02.2019року позивач звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про страхове відшкодування. Враховуючи, що водій ОСОБА_2 у розумінні п. 1.4 cт. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є особою, відповідальність якого застрахована за полісом № АМ/538656, оскільки на момент ДТП неправомірно експлуатував транспортний засіб «OPEL ASTRA» реєстраційний номер НОМЕР_1

на митній території України та, відповідно, зазначений транспортний засіб не може вважатися у розумінні п.1.7 cт.1 цього Закону забезпеченим, оскільки, експлуатувався особою, відповідальність якої незастрахована, ПрАТ «УПСК» не визнало заявлену подію страховим випадком, про що Позивача було повідомлено листом за вих. № 27/19 від 03.04.2019року про відсутність підстав для визнання події страховим випадком та виплати страхового відшкодування.

Транспортний засіб «OPEL ASTRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 було поміщено на митну територію України у митному режимі тимчасове тимчасове ввезення строком до 1 року ZOLADZ SEBASTIAN MATEUSZ для особистого користування, що встановлено із вищезгаданої відповіді Одеської митниці ДФС на запит ПрАТ «УПСК», на цей транспортний засіб поширюються обмеження, встановлені Митним кодексом України.

Тобто, якщо ZOLADZ SEBASTIAN MATEUSZ помістив транспортний засіб «OPEL ASTRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 в митний режим тимчасове ввезення, то лише він міг використовувати цей транспортний засіб в Україні. Митним кодексом України для цієї особи встановлено заборону на передавання, користування або розпорядження транспортного засобу іншим особам, в тому числі і ОСОБА_2 .

Статтею 31 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватись на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україні, для їх особистих потреб.

Наголошує, що спеціальних заборон щодо страхування автомобілів, ввезених на митну територію України у режимі тимчасового ввезення немає.

Укладаючи договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ПрАТ «УПСК» взяло на себе обов`язок здійснити виплату страхового відшкодування не у будь-якому випадку, а у разі настання страхового випадку.

Крім цього, відшкодування моральної шкоди, як вид відповідальності страховика за неналежне виконання чи невиконання зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не передбачена.

Враховючи наведене просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

09.01.2023 року на адресу суду представник позивача скерувала відповідь на відзив, в якому просить позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «УПСК» задоволити в повному обсязі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, її представник адвокат Бойко В.В. скерувала на електронну адресу суду клопотання, в якій просить розгляд справи провести без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» будучи належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, повторно в судове засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, жодних клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не скерував. Як вбачається з довіреності, долученої до заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції довіреність представником відповідача Боярською Галиною 22.12.2022, дане клопотання не засвідчене ЕЦП.

Представник третьої особи Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) в судове засідання не з`яився, про причини своєї неявки суду не повідомив, жодних клопотань про відкладення судового засідання не подавав.

Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом із повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно з ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

З матеріалів справи вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у відсутності відповідача, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи та згідно ч.6 ст.128, ст.280 ЦПК України, постановити заочне рішення, проти чого не заперечила позивачка.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст.5 ЦПК України, суд здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

На підставі ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 15.01.2019 року, об 08год 40хв на автодорозі М-10-01 Західний обхід м.Львова 0км+700м, ОСОБА_2 керував автомобілем марки «OPEL ASTRA» номерний знак НОМЕР_3 , не був уважний до дорожньої обстановки та не стежив за її зміною, під час зустрічного роз`їзду не дотримався безпечної дистанції, здійснив зіткнення з автомобілем марки «MAN 8.103» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п.2.3 «б», 13.3 Правил дорожнього руху.

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 06.03.2019року ОСОБА_2 визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Дана постанова не оскаржувалась та набрала законної сили 19.03.2019року.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений транспортний засіб марки «MAN 8.103» номерний знак НОМЕР_2 .

Як вбачається з матеріалів справи 18 жовтня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_5 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ №5386056, за умовами якого застраховано транспортний засіб марки «OPEL ASTRA» номерний знак НОМЕР_3 .

05.02.2019року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про виплату страхового відшкодування згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ №5386056.

09.04.2019року Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» надіслала на адресу ОСОБА_1 відповідь, якою відмовило у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на відсутність підстав для визнання даної події страховим випадком та виплати страхового відшкодування.

01.08.2019року представником позивача адвокатом Бойко В.В. було подано до Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) повідомлення про ДТП, та заяву про відшкодування шкоди.

27.09.2019року Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) надіслало на адресу ОСОБА_1 відповідь №3.1-05/31531, якою відмовило у виплаті страхового відшкодування. Крім цього, в листі вказує, що МТСБУ не погоджується з позицією ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та вважає її такою, що не узгоджується з нормами законодавства, що регулюють відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

15.11.2019року ОСОБА_1 повторно звернулася із заявою до Приватнимо акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» про виплату страхового відшкодування згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ №5386056.

28.11.2019року Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» надіслала на адресу ОСОБА_1 відповідь, якою відмовило у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на відсутність підстав для визнання даної події страховим випадком та виплати страхового відшкодування.

З висновку №19 складеного 31 січня 2019року експертного автотоварознавчого дослідження по визначення вартості матеріального збитку та ринкової вартості КТЗ, встановлено, що вартість матеріального збитку, який заподіяно власнику автомобіля марки MAN 8.103, номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження під час ДТП 15.01.2019року на момент дослідження становить 46355,64 грн., який в подальшому був скерований до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія».

З Акту виконаних робіт від 21.08.2019рок, складеного ПП « ОСОБА_6 » та позивачем ОСОБА_1 , встановлено, що ПП « ОСОБА_6 » було виконано ряд технічних робіт з автомобілем позивача, MAN 8.103, номерний знак НОМЕР_2 . Загальний розмір робіт становить 13040 грн, 00 коп.

З Акту виконаних робіт від 21.08.2019рок, складеного ПП « ОСОБА_6 » та позивачем ОСОБА_1 , встановлено, що ПП « ОСОБА_6 » було виконано ряд технічних робіт з автомобілем позивача, MAN 8.103, номерний знак НОМЕР_2 . Загальний розмір робіт становить 2800 грн, 00 коп.

З накладної №000057 від 16.01.2019року встановлено, що позивач ОСОБА_1 здійснив покупку запасних частин у ФОП ОСОБА_7 , на загальну суму 17888,50 грн.

З накладної №000064 від 17.01.2019року встановлено, що позивач ОСОБА_1 здійснив покупку запасних частин у ФОП ОСОБА_7 , на загальну суму 14000,00 грн

З накладної №12 від 17.01.2019року встановлено, що позивач ОСОБА_1 здійснив покупку шини Kormoran 215/75 R17,5 на суму 5500,00 грн.

Згальна сума витрат яку позивач понесла при відновленні пошкодженого транспортного засобу макри MAN 8.103, номерний знак НОМЕР_2 , становить - 53228, 50 грн.

Суд вважає, що відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування є необґрунтованою і порушує права позивача, як власника транспортного засобу, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно з ст. 6 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова

відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна.

Пунктом 31.1 ст. 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.

Відповідно до п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Пунктом 33.3 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Згідно з п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Водночас, п. 34.3. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце

реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Тобто, володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є не лише його власник, але й інша фізична чи юридична особа, яка на відповідній правовій підставі володіє цим об`єктом.

Відповідно до пункту 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Крім того, власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Відтак, за наявності у водія транспортного засобу реєстраційного документа на цей транспортний засіб, законність володіння таким транспортним засобом презюмується. Доказів того, що у водія автомобіля марки «OPEL ASTRA» номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_3 під час вчинення ДТП не було реєстраційних документів на вказаний транспортний засіб чи посвідчення водія, стороню відповідача не подано.

Виходячи з аналізу положень статті 627 ЦК України та статті 44 ГК України, сторони є не лише вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, але й здійснюють власну діяльність на основі комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Укладаючи договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АМ/5386056) та приймаючи від ОСОБА_5 страховий платіж, відповідач обізнаний, що страхувальник, є особою, відмінною від тієї, яка тимчасово ввезла автомобіль на територію України з метою використання в особистих цілях. За таких обставин, відповідач повинен був усвідомлювати ризик тих наслідків, які можуть випливати за наслідками укладення такого договору в контексті принципів цивільного законодавства щодо обов`язковості виконання зобов`язання сторонами.

Крім того, суд зазначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України).

Суд наголошує на тому, що суду не надано доказів визнання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АМ/5386056) недійсним.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 910/14693/17.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 910/9396/17.

За наведених обставин, суд вважає, що відповідач не має законних підстав посилатись на обставини відмінності особи, що ввезла автомобіль на територію України, та особи, яка перебувала за кермом, як на підставу для того, щоб констатувати, що водій ОСОБА_3 , який керував автомобілем у момент ДТП, не є особою, відповідальність якої застрахована згідно з полісом №АМ/5386056.

Як встановив суд, на даний час ОСОБА_1 здійснила за власні кошти ремонт свого пошкодженого автомобіля, на підтвердження чого надала копії документів на придбання запчастин та ремонтних робіт, згідно з якими вартість відновленню транспортного засобу становить 53228, 50 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення страхового відшкодування слід задовольнити. Стягнути з відповідача на користь позивача 53228, 50 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3 відсотків річних та інфляційних втратах, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2019 року у справі № 758/8819/16-ц з аналогічних правовідносин висловлено правову позицію про те, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі, є грошовим зобов`язанням, оскільки в разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату страхувальникові або іншій особі. А тому до

спірних правовідносин підлягає застосуванню норма ст. 625 Цивільного кодексу України, зокрема, сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

Враховуючи наведене вище, доводи представника позивача про те, що інфляційні виплати і три проценти річних, передбачені норма ст. 625 Цивільного кодексу України, не можуть стягуватись із страховика, оскільки спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено їх стягнення, а лише сплату пені, суд вважає безпідставними і відхиляє.

Оскільки суд визнав відмову відповідача протиправною та вирішив стягнути із Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування, про що вказано вище, тому невиплата відповідачем спірного відшкодування, а тому з цих же підстав, суд вважає, що з відповідача також підлягають нарахуванню інфляційні втрати і три проценти річних від простроченої суми, передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України.

Згідно із вказаними заявами та відповідними розрахунками, за період прострочення ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» страхової виплати ОСОБА_1 відповідач повинен сплатити позивачу 3% річних в розмірі 4252,46 грн та інфляційні втрати в розмірі 8370,77 грн.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди то суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч.1 ст.76, ч.1 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Оскільки, в результаті неправомірної поведінки відповідача, яка полягає у невиплаті страхового відшкодування позивачці було спричинено моральну шкоду, яка полягає в душевному хвилюванні та стресу, виходячи з засад розумності та справедливості, позовні вимоги в цій частині слід задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивачки моральну шкоду в розмірі 5000грн.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач за подання позовної заяви до суду сплатив судовий збір у розмірі 908,00 грн, а також при поданні апеляційної скарки сплатив судовий збір в розмірі 454,00 грн. Всього позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1362,00 грн,

Таким чином, оскільки суд задовольнив позов ОСОБА_1 в повному обсязі, із відповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь позивачки необхідно стягнути сплачений ним судовий збір в сумі 1362,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 141, 247, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмета спору Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) про стягнення страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (ідентифікаційний код: 20602681) на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_4 ) 70 851, (сімдесят тисяч вісімсот п`ятдесят одну) грн 73 коп., з яких: 53 228 (п`ятдесят три тисячі двісті двадцять вісім) грн 50 коп страхового відшкодування, 8 370 (вісім тисяч триста сімдесят) грн. 77 коп. інфляційних втрат за час невиконання грошового зобов`язання, 4 252 (чотири тисячі двісті п`ятдесят дві) 46 коп. 3% річних за час невиконання грошвого зобов`язання та 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (ідентифікаційний код: 20602681) на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_4 ) 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк подання заяви про перегляд заочного рішення може бути поновлено в разі пропуску строку з інших причин.

Рішення виготовлене в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Позивач: ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ,

АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватного акціонерного товариства

«Українська пожежно-страхова компанія»,

юридична адреса: 04080, м.Київ, вул.Кирилівська, 40.

.

третя особа: Моторне транспортне страхове бюро України,

юридична адреса: 02002, м.Київ, Русанівський бульвар,8.

.

Суддя: Швед Н.П.