Справа № 674/134/23
Провадження № 2/674/163/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді Шафікової Ю.Е ,

за участю секретаря Проценко Л.В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки адвоката Соха В.В.,

відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дунаївці в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 15000 грн. - суми позики, 0,05 % річних 7500 грн., моральної шкоди в розмірі 10000 грн., а також просила стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 05 грудня 2019 року між позивачкою та відповідачкою було укладено договір позики у вигляді розписки, відповідно до якого відповідачці було надано позику в сумі 15000 грн. під відсоток у розмірі 0,05% в місяць. Відповідачка зобов`язалася повернути позикодавцю таку ж суму грошей (позику) не пізніше березня 2020 року та вчасно погасити відсоток, проте взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконала. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 27 лютого 2023 року справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Соха В.В. підтримали позовні вимоги та просили задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того вказали, що позивачка є пенсіонеркою, отримує невелику пенсію в розмірі 3000 грн., травмувала руку і просила відповідачку повернути кошти, які їй були необхіді на лікування, однак остання не повернула, а тому оцінює моральну шкоду у 10000 гривень, оскільки вона є пенсіонеркою та була позбавлена коштів на лікування.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала в частині стягнення коштів за розпискою, при цьому зазначила, що повертала в рахунок відшкодування коштів за розпискою 1000 гривень, але докази відсутні, у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди просила відмовити, оскільки позивачці такої шкоди не спричиняла.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивачки, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Статтею 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі№642/4200/17 (провадження № 61-6492св19), зазначено, що тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 501/1243/20, та у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 753/1349/20.

Судом досліджено в судовому засіданні оригінал боргової розписки та встановлено, що 05 лютого 2019 року ОСОБА_2 власноруч написала розписку, відповідно до якої заборгувала ОСОБА_1 гроші в сумі 15000 тисяч гривень під відсоток у розмірі 0,05% в місяць з 01.02.2019 року. Зобов`язувалась вчасно погашати відсотки, а суму боргу частинами по можливості протягом одного року. Взяла на себе зобов`язання закрити борг повністю до березня 2020 року.

Відомостей щодо погашення боргу за розпискою матеріали справи не містять.

Наявність оригіналу боргової розписки у кредитора свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10 серпня 2021 року у справі № 473/995/18 (провадження№ 61-6674св21), від 14 липня 2021 року у справі № 266/7291/18-ц (провадження № 61-96св21), від 25 березня 2019 року у справі № 211/2672/16-ц (провадження № 61-41785св18), від 30 січня 2019 року у справі № 751/1000/16-ц (провадження № 61-586св17).

Таким чином, написавши розписку від 05.02.2019 року відповідачка підтвердила факт укладання договору позики, факт отримання нею грошей, та зобов`язання повернути суму позики, доказів зворотнього, суду не подано.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч.1ст.530 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідачка ОСОБА_2 порушила взяті на себе зобов`язання, та не повернула суму позики та не сплатила відсотки за користування коштами в обумовлений у договорі строк до часу розгляду справи судом, що не заперечувалось відповідачкою в судовому засіданні,оскільки вона визнала позов в цій частині.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що позов в частині стягнення боргу за розпискою та відсоткам за користування коштами підлягає задоволенню в межах позовних вимог.

Крім того, позивачкою заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн., оскільки вона травмувала руку, зверталась в лікарню і їй був накладений гіпс та необхідні були кошти на лікування, других коштів в неї не було, у зв`язку з чим переживала, не мала можливості забезпечити собі необхідне лікування. За положеннями частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частинами 1 та 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як слідує із роз`яснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди) від 31 березня 1995 року №4 (із наступними змінами) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Оцінюючи вимоги позивачки про заподіяння моральної шкоди, суд вважає, що позивачка внаслідок вчинення щодо неї протиправних дій з боку відповідачки, а саме неповернення коштів зазнала емоційних страждань, змістом яких були переживання щодо можливості забезпечити собі належного лікування, зважаючи на невелику пенсію.

Разом з цим, суд дійшов висновку, що заявлений ОСОБА_1 розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 гривень є завищеним, оскільки позивачкою не представлено доказів того, що внаслідок не поверненя боргу відповідачкою був перенесений такий біль та страждання, які можуть бути виражені у грошовому еквіваленті розміром у 10000 гривень.

Суд виходить з того, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її необґрунтованого збагачення.

Тому, з урахуванням фактичних обставин справи, глибини душевних страждань позивачки, які через дії відповідачки отримала емоційні страждання, а отже, очевидним є те, що вона зазнала негативних переживань та емоцій, виходячи з засад розумності та справедливості та усталеної судової практики суд вважає що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідачки на користь позивачки слід задовольнити частково в розмірі 1000 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволених вимог в розмірі 776 грн. 35 коп..

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборгованість за розпискою в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень, 0,05 річних за користування позикою в сумі 7500 (сім тисяч п`ятсот) гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 (одну тисячу) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 776 гривень 35 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивачка - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

відповідачка - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 29 травня 2023 року.

Суддя Ю. Е. Шафікова