ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/488/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №703/3724/22 Категорія: 304030000 Крива Ю. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Сіренка Ю.В., Гончар Н.І., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 січня 2023 року, у складі судді Кривої Ю.В.,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за користування квартирою згідно договору оренди житла. В обгрунтування позову вказувала, що їй належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

29 лютого 2020 року між нею та відповідачем було укладено договір оренди вказаної квартири, за умовами якого розмір місячної орендної плати становив 1200 грн., яка сплачується орендарем не пізніше 15 числа кожного наступного місяця. Крім того, згідно п.5.7 договору усі витрати за користування комунальними послугами, включаючи телефон, Інтернет, орендар оплачує самостійно.

Позивач стверджувала, що ОСОБА_2 проживала у вказаній квартирі, починаючи з 29 лютого 2020 року по січень 2022 року, разом з двома неповнолітніми дітьми та користувалась всіма комунальними послугами, які за умовами договору зобов`язалась сплачувати.

В кінці січня 2022 року позивач довідалась, що розмір заборгованості відповідача за несплачені комунальні послуги, яка накопичувалась протягом двох років проживання останньої у квартирі належній позивачу станом на січень 2022 року становить 11376 грн., та складається з боргу за користування тепловою енергією в сумі 7743 грн. 92 коп., боргу за абонентське обслуговування в сумі 91 грн. 44 коп., боргу за водопостачання та водовідведення в сумі 1909 грн. 27 коп., боргу за користування електроенергією в розмірі 634 грн. 08 коп. та 555 грн. 04 коп., боргу за послуги з управління будинком в розмірі 533 грн. 30 коп.

Вказувала, що відповідач обіцяла добровільно погасити вказану заборгованість з оплати комунальних послуг, однак через кілька днів виїхала з квартири позивача, не повідомивши останню, заборгованість по комунальним послугам не оплатила.

Позивач звернулась до суду за захистом своїх прав та просила стягнути з відповідача на її користь 12576 грн., що складається із заборгованості орендаря по розрахунках за користування власною квартирою позивача, а саме використання комунальних послуг згідно договору оренди житла, укладеного 29 лютого 2022 року, та штрафу відповідно до п. 8.2. договору. Також позивач просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

Заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 січня 2023 року відмовлено у задоволенні позову.

Суд мотивував своє рішення тим, що позивачем не надано доказів того, що відповідач проживав у вищевказаній квартирі саме до січня 2022 року, відсутні докази про узгодження сторонами всіх суттєвих умов договору, зокрема, щодо закінчення строку дії договору, що унеможливлює задоволення позову про стягнення заборгованості по комунальним послугам за час користування квартирою згідно договору оренди житла у розмірі та за період, що вказані позивачем.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржила його в апеляційному порядку. Просить скасувати заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 січня 2023 року та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що рішення є незаконним та невмотивованим, оскільки відповідач проживала в орендованій квартирі по АДРЕСА_1 з 29.02.2020 по січень 2022 року разом з двома неповнолітніми дітьми та користувалась комунальними послугами, за які зобов`язувалась сплачувати відповідно до п. 5.7. договору. Вказує, що за актом прийому-передачі від 29.02.2020 передала в оренду відповідачці вказану квартиру.

Вважає, що мотивація суду про відмову у задоволенні позову з тих підстав, що у договорі відсутній строк дії є безпідставною та суперечить нормам ЦК України.

Звертає увагу колегії суддів, що відповідач не заперечує факту користування орендованою квартирою, розміру плати за таке користування та розміру заборгованості.

Відповідач не скористалася своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до положень ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 10 квітня 2023 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно із частинами першою та другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України, частини першої статті 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Приписами статті 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до статті 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму (частина друга статті 762 ЦК України).

Згідно з частинами першою та третьою статті 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Договір найму житла укладається у письмовій формі (частина перша статті 811 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло.

За змістом частин першої-третьої статті 820 ЦК України розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Якщо законом встановлений максимальний розмір плати за користування житлом, плата, визначена у договорі, не може перевищувати цього розміру. Одностороння зміна розміру плати за користування житлом не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за користування житлом не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця.

Відповідно до статті 821 ЦК України встановлено, що договір найму житла укладається на строк, встановлений договором.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 03.09.2012, належить квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується копією витягу №35792361 від 10.10.2012 про державну реєстрацію прав, виданого Смілянським виробничим відділком КП «ЧООБТІ» (а.с. 7,8).

Згідно з копією договору оренди квартири АДРЕСА_3 без дати укладення (надалі - Договір), ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 у оренду (найм) квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9-11).

За умовами Договору розмір місячної орендної плати становить 1200 грн., яка сплачується орендарем не пізніше 15 числа кожного наступного місяця.

Згідно з пунктами 5.6., 5.7 Договору вартість комунальних послуг не входить до орендної плати, усі витрати за користування комунальними послугами, включаючи телефоном, Інтернетом, орендар оплачує самостійно.

Сторони у розділі 3 Договору погодили порядок передання квартири та майна в ній в оренду, згідно з яким квартира та майно, що орендуються, повинні бути передані орендодавцем та прийняті орендарем протягом трьох днів. У момент підписання акту прийому-передачі орендодавець передає орендарю ключі від приміщення, що орендується.

Водночас, в Договорі сторони не узгодили строк оренди приміщення та відповідно строку дії Договору.

Факт передачі квартири у користування ОСОБА_2 підтверджується актом прийому-передачі квартири від 29.02.2020, який підписано сторонами по справі, та не заперечується відповідачкою (а.с. 12).

У позові ОСОБА_1 ставила вимогу про стягнення заборгованості з відповідачки по комунальним платежам за два роки проживання в орендованій квартирі по січень 2022 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами фактичного строку користування відповідачкою орендованої квартири.

З матеріалів справи вбачається, що сторони не узгодили строк дії Договору, а тому встановити на який строк відповідач орендувала квартиру неможливо.

Також, позивачем не надано до суду доказів щомісячної сплати ОСОБА_2 орендної плати за квартиру, а тому визначити, який час відповідач проживала у орендованій квартирі, за яку повинна була вносити орендну плату не пізніше 15 числа кожного наступного місяця, не є можливим.

Отже, колегія суддів звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про порушення відповідачкою взятих на себе зобов`язань за Договором, а тому підстав для стягнення заборгованості по комунальним платежам та відповідно штрафу, передбаченого п. 8.2. Договору колегія суддів не вбачає.

Та обставина, що у позові скаржник вказувала час звільнення відповідачкою квартири-січень 2022 року, жодними доказами не підтверджується.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положенням ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив характер спірних відносин у справі та обгрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по комунальних платежах з ОСОБА_2 , в зв`язку з недоведеністю позивачем терміну фактичного користування відповідачкою орендованою квартирою.

Доводи скаржника про те, що відповідачем не заперечується факт користування квартирою не є вирішальним при визначенні заборгованості за комунальними платежами, оскільки для встановлення наявності такої заборгованості необхідно визначити фактичний (реальний) строк користування орендарем орендованим приміщенням.

Інші доводи скаржника є аналогічними доводам позовної заяви, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та не спростовують правильності висновків суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для скасування або зміни рішення суду колегією суддів не встановлено.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 січня 2023 року у даній справі без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку та за умов, визначених ст.389 ЦПК України.

Судді: Ю.В. Сіренко

Н.І. Гончар

Т.Л. Фетісова