441/759/23 2/441/378/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.05.2023 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого, судді - Ференц О.І.

за участю секретаря судового засідання - Пеленської Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю служби у справах дітей Городоцької міської ради Львівського району Львівської області про визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком, -

В С Т А Н О В И В:

06.04.2023 позивач звернувся до суду із даною позовною заявою, покликаючись на те, що у нього з відповідачкою є спільна дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Шлюб між ним та дружиною розірвано рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 08.07.2019. З часу розлучення він займається вихованням сина самостійно, з лютого 2023 син проживає з ним. Він матеріально забезпечує дитину та займається її вихованням, створив для неї усі необхідні умови для комфортного проживання та розвитку, їхня дитина доглянута, забезпечена харчуванням, має усі належні умови для проживання, навчання та дозвілля. Відповідачка не бере участі у вихованні своєї дитини, не цікавиться життям сина, не піклується про стан його здоров"я, фізичний, духовний та моральний розвиток. На сьогодні ОСОБА_4 виповнилося 13 років і він вправі визначати місце проживання одним із батьків.

Враховуючи вищенаведене та те, що між ним і дитиною встановлений міцний психологічний зв"язок, існує довіра, взаєморозуміння, син більше прив"язаний до нього і проживання дитини з ним сприятиме розвитку дитини як психологічному, так і фізичному, просить суд постановити рішення, яким визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - ОСОБА_1 .

Позивач в судове засідання, 30.05.2023 від його представниці надійшла письмова заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять позов задоволити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, 30.05.2023 від неї надійшла письмова заява, згідно з якою вона позовні вимоги визнає, погоджується на те, щоб син проживав разом з батьком, оскільки таке відповідатиме інтересам дитини. Вона проживає за кордоном і найближчі чотири роки не планує повертатися додому, відтак син повинен бути під наглядом рідного батька.

Представник служби у справах дітей Городоцької міської ради Львівської області в судове засідання не з"явився, 16.06.2023 від нього надійшли письмові пояснення у справі, згідно з якими Актом обстеження житлово-побутових умов від 09.05.2023 підтверджується, що ОСОБА_1 фактично проживає разом із сином ОСОБА_4 у квартирі, власником якої є мати колишньої дружини - ОСОБА_5 , у квартирі створені необхідні умови для виховання, розвитку та проживання сина. Зі слів хлопця та ОСОБА_1 . ОСОБА_2 проживала разом з сином у цій квартирі до березня 2023, після цього виїхала в ОСОБА_6 . ОСОБА_1 офіційно працює, матеріально забезпечує дитину. На комісії з питань захисту прав дитини 12.05.2023 ОСОБА_1 пояснив, що мати - ОСОБА_2 , на сьогоднішній день не заперечує проти проживання сина з ним, відтак спір між батькам фактично відсутній. Надання висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком без встановлення і вивчення матеріального стану, житлових і побутових умов, стану здоров"я, місця фактичного перебування матері дитини потягне за собою порушення її особистих прав і законних інтересів. Враховуючи вище викладене, захищаючи інтереси дитини, орган опіки та піклування повністю довіряє суду у прийнятті рішення щодо визначення місця проживання малолітньої дитини. Справу просять розглядати у їх відсутності.

Беручи до уваги визнання відповідачкою позовних вимог, враховуючи рекомендації служби у справах дітей Городоцької міської ради Львівської області, а також дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , сторони у справі (а.с.14). ОСОБА_1 зареєстрований у АДРЕСА_1 (а.с.15), проте фактично проживає в АДРЕСА_2 . Шлюб між сторонами розірвано рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 08.07.2019 у справі № 441/1931/18 (а.с.9-11).

З акту обстеження умов проживання позивача у АДРЕСА_2 від 09.05.2023 вбачається, що ОСОБА_1 проживає в 3-х кімнатній квартирі колишньої тещі - ОСОБА_5 , з вигодами разом з дитиною - ОСОБА_3 , 2009 р.н., між батьком та сином добрі та довірливі відносини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст.9 Конвенції про права дитини від 20.11. 1989 р., ратифікованої постановою ВРУ № 789-XII 27.12.1991р., дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Преамбулою Конвенції визначається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст.3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь- кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Беручи до уваги те, що з березня 2023 ОСОБА_3 постійно проживає з батьком, що відповідачкою не заперечується, ОСОБА_1 проживає у квартирі, яка придатна для проживання у ній малолітньої дитини, ОСОБА_2 позов визнала, вважає, що проживання сина з батьком відповідатиме інтересам дитини, оскільки вона проживає за кордоном, суд вважає за необхідне задоволити позовні вимоги та визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - ОСОБА_1 .

За клопотанням позивача судові витрати слід залишити за ним.

Керуючись ст. 160-161 СК України, ст. 29 ЦК України, ст. 5, 10, 12, 18, 141, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задоволити.

Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.І. Ференц