Провадження № 2/761/8697/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді: Пономаренко Н.В..

з участю секретаря: Бражніченко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08 червня 2012 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , було зареєстровано шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві складено відповідний актовий запис за № 612. У шлюбі у позивача та відповідачки народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видано 12 липня 2013 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві.

У позовній заяві позивачем зазначено, що з січня 2022 року подружжя, враховуючи погіршення стосунків та виникнення конфліктів, фактично припинило шлюбні та сімейні відносини, не ведуть спільного господарства, припинили спільне проживання, спільний побут та не мають взаємних прав і обов`язків подружжя. Враховуючи зазначені обставини, позивач вважає за неможливе поновлення та збереження шлюбних відносин. Таким чином, шлюб позивача з відповідачкою фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідачки, а також їхньої спільної дитини, у зв`язку з чим позивач наполягає на його розірванні.

Окрім того, позивачем вказано, що надання строку на примирення не виправить стан їхніх шлюбних відносин з відповідачкою, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу та це суперечитиме моральним засадам суспільства, зокрема, з огляду на те, що з січня 2022 року позивач та відповідачка ведуть окреме особисте життя (зокрема, позивач очікує народження дитини у нових стосунках з іншою жінкою) та їхній намір розірвати шлюб є твердим і відповідає їхній волі.

У зв`язку із викладеним, позивач вважає, що позов підлягає задоволенню.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.08.2023 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

27.10.2023 року до суду надійшло клопотання позивача ОСОБА_1 про приєднання до матеріалів справив копію свідоцтва про народження дитини від 02 серпня 2023 серії НОМЕР_1 .

07.11.2023 до суду надійшов відзив відповідачки на позовну заяву у якому вона просила долучити вказаний відзив до матеріалів справи та врахувати доводи відповідачки. У відзиві зазначено, що сторона відповідача визнає наступні обставини, про які вказує позивач у позовній заяві: - 08.06.2012 року між сторонами було укладено шлюб; - у сторін є спільна дитина - ОСОБА_4 ; - між сторонами припинено ведення спільного господарства, спільно сторони не проживають. Окрім того у відзиві вказаного, що сторона відповідача не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 і, відповідно, проти розірвання шлюбу., укладеного між сторонами.

В судове засідання позивач не з`явилася про дату час та місце повідомлена належним чином. У позовній заяві сторона позивача просила розгляд справи проводити без позивач..

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Як вбачається з матеріалів справи, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , було укладено шлюб, який зареєстрований 08 червня 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, про що було складено відповідний актовий запис - № 612, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 8).

Від шлюбу у сторін є малолітній син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, серії НОМЕР_3 (а.с. 9).

Вимогами ст. 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України).

Згідно положень ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя, зокрема, має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відтак, з матеріалів справи, та з встановлених судом обставин в судовому засіданні, суд не вбачав виявлення бажання у подружжя надання їм строку на примирення, враховуючи і те, що в судовому засіданні не було заявлено відповідних клопотань з цього приводу.

Як встановлено судом, подружнє життя між сторонами дійсно не склалося, тривалий час подружжя не проживає разом, фактично між ними припинені і шлюбні стосунки, і ведення спільного господарства і взагалі спілкування. Шлюб існує формально і його збереження не відповідає інтересам сторін та їх дитини.

Оскільки відповідач фактично визнала позов, про що вказав безпосередньо в своєму відзиві і це визнання не порушує законних прав та інтересів сторін, суд відповідно до ст. 206 ЦПК України приймає таке визнання позову.

Шлюб існує формально і його збереження не відповідає інтересам сторін та їх дитини.

З огляду на зазначене та враховуючи те, що відповідач позов визнав, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалась і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідачка не виявила бажання змінювати прізвище на дошлюбне.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 110, 112, 113 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 206, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд , -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) зареєстрований 08 червня 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 612, - розірвати.

Прізвище відповідачки після розірвання шлюбу залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29. 11.2023 року.

Суддя: