ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/27/23 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючого - Гірський Б.О.

Суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Панькевич Т.І.

відповідача-позивача ОСОБА_1 , третьої особи

ОСОБА_2 , представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу № 607/11584/21 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 липня 2022 року, ухвалене суддею Братасюком В.М., у справі за позовом ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , Управління сім`ї, молодіжної політики і захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення порядку користування квартирою, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.02.2022 року в задоволенні позову ОСОБА_3 , в інтересах малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом відмовлено.

Судові витрати компенсовано за рахунок держави.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , в інтересах малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , треті особи Управління сім`ї, молодіжної політики і захисту дітей Тернопільської міської ради, ОСОБА_6 , ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою задоволено.

Встановлено наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 :

-малолітнім ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , виділено в користування кімнату площею 18, 6 кв.м. (приміщення №5);

- ОСОБА_1 виділено в користування кімнату площею 13,0 кв.м. (приміщення №6);

-допоміжні приміщення: кухню (приміщення №4), ванну кімнату (приміщення №2), вбиральню (приміщення №3), балкон (приміщення №1) залишено в спільному користуванні.

14.02.2022 р. адвокат Боднар О.В., яка діє від імені ОСОБА_1 подала заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 липня 2022 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Боднар О.В. задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 7000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_4 просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні заяви відмовити, посилаючись на порушення норм процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що діючим законодавством участь в суді малолітніх осіб як суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин не допускається, їх права захищаються в суді виключно законними представниками.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 є матір`ю малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 і для захисту їх інтересів нею був поданий позов, так як вони не наділені цивільною процесуальною дієздатністю, тому вона не є стороною у справі, а є законним представником малолітніх дітей, які є позивачами-відповідачами у даній справі, тому на неї не можуть бути покладені витрати на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить додаткове рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правову допомогу змінити, стягнувши з позивача за первісним позовом ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_4 15 000 грн., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що на підтвердження розміру своїх витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі надав суду першої інстанції достатні, належні та допустимі докази, а саме договір про надання правничої допомоги, акт виконаних робіт, в якому міститься чіткий перелік виконаних робіт, із зазначенням дати, витраченого часу та їх вартості, а також квитанцію про оплату послуг адвоката.

Вказує, що витрачений час на роботи із правничої допомоги адвоката повністю відповідає стандартам надання правничої допомоги і ці показники не можна вважати перевищеними.

Звертає увагу на те, що договором про надання правничої допомоги визначено гонорар адвокатському об`'єднанню у розмірі 15 000 грн. і такий не змінюється в залежності від обсягу наданих послуг та витраченого адвокатом часу (постанова ВС від 28.12.2020 р. у справі №640/18402/19).

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_4 зазначає, що твердження останньої в апеляційній скарзі про те, що вона звільнена від сплати судових витрат на надання професійної правничої допомоги, оскільки діє у справі в інтересах малолітніх дітей, є лише її суб`єктивним помилковим трактуванням закону, яке не підкріплене жодною судовою практикою. Законодавством не встановлено пільг особам, які діють від імені дітей, пільг щодо сплати стороною спору витрат на правничу допомогу.

Звертає увагу на те, що рішенням суду першої інстанції, залишеним без змін судом апеляційної інстанції, у задоволенні поданого ОСОБА_3 позову було відмовлено.

Наголошує, що в той час як ОСОБА_1 є інвалідом 3-ої групи довічно та його доходом є лише пенсія у розмірі 2100 грн., ОСОБА_3 працює лікарем, отримує хороший дохід, тому він вважає, що остання має фінансову можливість оплачувати витрати на правничу допомогу. Внаслідок подання до нього безпідставного позову, ОСОБА_1 був вимушений оплачувати послуги адвоката, тому цілком справедливим є те, що після відмови у задоволенні первісного позову, ОСОБА_3 повинна компенсувати йому такі понесені витрати.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо можливості стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, проте не погоджується із розміром стягнених витрат.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 - адвокат Авдєєнко В.В. підтримав апеляційну скаргу в її межах, посилаючись на доводи, викладені в ній, проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечив.

ОСОБА_1 . Та його представник адвокат Дячук С.І. подану апеляційну скаргу в її межах підтримали, посилаючись на доводи, викладені в ній, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 не визнали, вважають її безпідставною та необґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників цивільного процесу, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційних скарг в їх межах, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_5 до задоволення не підлягає, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Боднар О.В. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд першої інстанції виходив з того, що судові засідання не були тривалими, адвокатом за змістом письмових доказів недостатньо детально описано перелік виконуваних позасудових робіт та не надано доказів необхідності проведення ряду консультацій.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судове рішення в повній мірі не відповідає.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (частини 1 ст. 133 ЦПК України).

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У частині обґрунтованості понесених відповідачем витрат, пов`язаних з правничою допомогою, у заявленому розмірі, суд враховує положення ч.4 ст.137 ЦПК України, відповідно до якої розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням ТВІЙ АДВОКАТ укладено договір про надання правової допомоги №66 від 30 липня 2021 року, згідно умов якого отримання винагороди адвокатським об`єднанням за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару. За надання правової допомоги, відповідно до даного договору, клієнт сплачує адвокатському об`єднанню гонорар у розмірі 15 000 грн. (а.с.154 т.1).

Із змісту акта виконаних робіт від 11.02.2022 р. вбачається, що адвокат Боднар О.В. виконала наступні роботи: консультація адвоката 02.08.2021 р. - 1000 грн.; роз`яснення клієнту його прав та обов`язків як сторони у справі 1000 грн.; підготовка відзиву на позовну заяву 09.08.2021 р. - 1500 грн.; підготовка зустрічного позову 09.08.2021 р. - 2500 грн.; підготовка заяв про приєднання доказів 500 грн.; участь у судовому засіданні 01.09.2021 р. - 1000 грн.; підготовка відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву 13.09.2021 р. - 1000 грн.; консультація адвоката 13.09.2021 р. - 1000 грн.; підготовка клопотання про залучення третьої особи від 13.09.2021 р. - 500 грн.; участь у судових засіданнях 28.09.2021 р.; 25.10.2021 р.; 14.01.2022 р. - по 1000 грн.; консультація адвоката 25.01.2022 р. - 1000 грн.; участь в судовому засіданні 07.02.2022 р. - 1000 грн.

Загальна вартість вказаних робіт складає 15 000 грн., із розрахунку 1000 грн. за 1 год.

ОСОБА_1 оплатив вартість виконаних робіт, що підтверджується квитанцією №23 від 02.08.2021 р. (а.с.155 т.1).

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги/додатковій угоді до договору.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Питання гонорару визначено сторонами у вищевказаному договорі про надання правничої допомоги.

ОСОБА_1 надав суду докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21).

Разом із цим, ОСОБА_3 не подавала до суду заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу, які відповідач за первісним позовом просив з неї стягнути.

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з її конкретних обставин, відсутності заперечень позивача за первісним позовом ОСОБА_3 щодо розміру витрат на правничу допомогу, колегія суддів вважає, що заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі підлягає до задоволення.

Щодо тверджень ОСОБА_3 про те, що з неї не можуть бути стягнуті витрати на правничу допомогу, оскільки вона є законним представником малолітніх дітей і не є стороною у справі, то дані твердження суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки виходячи із змісту статей 58, 64 ЦПК України, саме на батьків покладено обов`язок по захисту прав, свобод та інтересів малолітніх дітей у суді, а вона, як матір (вважаючи за внутрішнім переконанням порушеними права малолітніх дітей) звернулася з відповідним позовом до суду і відповідно здійснює від імені малолітніх дітей їх процесуальні права та обов`язки, тому підпадає під поняття сторони в цивільному процесі і на неї можуть бути покладені витрати, пов`язані з розглядом справи, оскільки вона не звільнена від їх оплати.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції від 28 липня 2022 року слід змінити, стягнувши з ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 липня 2022 року змінити, збільшивши суму стягнутих з ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу з 7000 грн. до 15 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 грудня 2023 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Костів О.З.

Храпак Н.М.