Справа № 505/930/23
Провадження № 2/505/1301/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.05.2023 Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Івінського О.О.

секретаря судового засідання - Черчел Ю.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у м. Подільську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Подільської міської ради Подільського району Одеської області про визнання права власності на самочинне будівництво,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 13 березня 2023 року звернулася до суду із позовом до Подільської міської ради Подільського району Одеської області, та просить визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на реконструйовану будівлю під літ. «А» загальною площею 131,9 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що в 2021 році вона самовільно реконструювала нежитлову будівлю, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом добудови нежитлових приміщень.Вищевказана нежитлова будівля належить їй на підставі договору дарування, ВВС № 418675 р № 761 від 13.04.2004 посвідченого приватним нотаріусом Подільського міського нотаріального округу Одеської області Крисюк Л.В. Зазначений об`єкт нерухомості розташований на земельній ділянці з цільовим призначенням «Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі», кадастровий номер :02:005:0001, яка перебуває користуванні позивачки, відповідно до договору оренди земельної ділянки, укладеним 06.03.2014 терміном на 20 років. У зв`язку з тим, що порядок прийняття в експлуатацію об`єктів містобудування, які підпадають під категорію самочинного будівництва, не врегульований, єдиним способом захисту прав є судовий захист, і у разі задоволення позову необхідно звернутися до управління ДАБК для прийняття їх в експлуатацію.

Зазначила, що згідно технічного паспорту, виготовленого 07.03.2023 на комплекс будівель таДовідки № 104, від 06.03.2023, виданих КП «ІНВЕНТАРІЗАТОР», не було порушено Державних санітарних, протипожежних та будівельних норм і правил, а також прав інших осіб, власників суміжних земельних ділянок, тому вважає, що вирішення питання визнання права власності в судовому порядку є крайньою мірою захисту права власності за відсутності інших можливих заходів захисту речових прав на нерухоме майно та не порушення при цьому прав інших осіб.

За таких обставин, ОСОБА_1 з об`єктивних причин позбавлена можливості захистити своє право власності на майно у встановленому досудовому порядку.

Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася та надала заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, на заявлених позовних вимогах наполягала.

Представник відповідача Подільської міської ради Подільського району Одеської області у підготовче судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника, вказав, що проти позовних вимог не заперечують.

Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно договору оренди землі б/н від 06.03.2014, укладеного між територіальною громадою міста Котовськ (до перейменування Подільськ) в особі Котовської міської ради та ОСОБА_1 строком на 20 (двадцять) років, позивачкою було набуто право оренди земельної ділянки загальною площею 0,0173 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування нежитлової будівлі від 13 квітня 2004 року, серії та номер: ВВС 418675 виданого приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Одеської області, зареєстровано за реєстром № 761.

Відповідно до копії технічного паспорту від 07 березня 2023 року, виданого КП «Інвентаризатор» де замовником вказано ОСОБА_1 , на громадський будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться нежитлова будівля під «А» загальною площею 131,9 кв.м.

Відповідно до довідки КП «Інвентаризатор» за № 104 від 06.03.2023, за результатами проведеного обстеження об`єкта, стан несучих та огороджувальних конструкцій оцінюється як придатний для нормальної експлуатації та відповідає вимогам ДБН, та придатна для використання.

Згідно висновку оцінювача експертних досліджень про оціночну вартість об`єкта експертної грошової оцінки складеного СПД ОСОБА_2 від 15.03.2023, ринкова вартість нежитлової будівлі загальною площею 131,9 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , становить 160908,00 грн.

За змістом ст.ст. 316, 317 ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

За змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній.

Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України

Так, в розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Судом встановлено, що реконструйована будівля по АДРЕСА_1 позивачкою реконструйована самовільно.

П. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів затвердженого Постановою КМУ № 461 від 13.04.2011 передбачено, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта.

П. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» передбачено, що у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України).

Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (ч. 2 ст. 375 ЦК України), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України).

Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

За приписами ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Дослідивши наявні докази по справі та враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що самочинне будівництво було здійснено позивачкою ОСОБА_1 без передбаченого законом дозволу, однак з початку реконструювання жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). В разі якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться, в тому числі, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Позивачка не може в адміністративному порядку вирішити питання про визнання за нею права власності на самовільно реконструйовану будівлю під літ. «А» загальною площею 131,9 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки дане нерухоме майно відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України є самочинним будівництвом.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є користувачем земельної ділянки на якій розташована самовільно реконструйована будівля під літ. «А» загальною площею 131,9 кв.м., та не порушує права інших осіб, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивачки є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Згідно вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно вимог ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд знаходить всі підстави для ухвалення за результатами підготовчого провадження рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 200, 206, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 328, 331, 375, 376 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Подільської міської ради Подільського району Одеської області про визнання права власності на самочинне будівництво - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на реконструйовану будівлю під літ. «А» загальною площею 131,9 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя О.О. Івінський

Повне судове рішення складено 11 травня 2023 року.