ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9356/23 Справа № 199/4647/23 Суддя у 1-й інстанції - ПОДОРЕЦЬ О. Б. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Адванс-Лізинг» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11.03.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" та ОСОБА_2 був укладений договір фінансового лізингу №4ФЛ-20, відповідно до умов якого лізингодавець передає на умовах фінансового лізингу у платне користування предмет лізингу, а лізингоодержувач приймає майно та зобов`язується сплачувати лізингові платежі на умовах договору. Договірні зобов`язання позивач виконав в повному обсязі належним чином, шляхом передання відповідачу майна, що підтверджується актом приймання-передачі, підписаним сторонами 10.04.2020. Лізингоодержувач згідно умов договору отримав від ТОВ «Адванс-Лізинг» у платне користування мережеву сонячну електростанцію, зазначену у акті приймання - передачі на суму, що становить еквівалент 18800 доларів США, та зобов`язався сплачувати щомісячні платежі, пов`язані з виконанням договору фінансового лізингу у строки та у розмірах згідно додатку №2 "Графік внесення лізингових платежів" до договору (п. 3.1 договору). Проте, ОСОБА_2 були здійснені лише часткові оплати чергових лізингових платежів.

12.03.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг", ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №1П/4ФЛ-20, за яким ОСОБА_1 виступає поручителем по виконанню лізингоодержувачем своїх зобов`язань за договором фінансового лізингу. Зазначали, що сума основного боргу за договором становить 91816,08 грн., 70 % річних становить 54524,67, а загальна сума заборгованості складає 121 799, 54 грн., яку просили суд стягнути солідарно з відповідачів.

Враховуючи зазначене, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості в розмірі 92 258,00 грн., яка складається з суми основного боргу 33 377,90 грн. та 70% річних 54524,67 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2023 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Адванс-Лізинг» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" заборгованість за договором фінансового лізингу в сумі 121 799 грн. 54 коп., з яких сума основного боргу за договором становить 91 816,08 грн., 70 % річних становить 54524,67 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Адванс-Лізинг» судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі по 1342 грн. 00 коп. з кожного.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Зазначає, що зобов`язання зі сплати лізингових платежів фактично виконано в повному обсязі.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.03.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" та ОСОБА_2 був укладений договір фінансового лізингу №4ФЛ-20, відповідно до умов якого лізингодавець передає на умовах фінансового лізингу у платне користування предмет лізингу, а лізингоодержувач приймає майно та зобов`язується сплачувати лізингові платежі на умовах договору.

Відповідно до п. 1.1. договору, ціна одиниці, кількість і загальна вартість майна на момент укладення договору, найменування, марка, модель наведені в додатку № 1 "Специфікація".

Лізингоодержувач згідно умов договору отримав від ТОВ «Адванс-Лізинг» у платне користування мережеву сонячну електростанцію, зазначену у акті приймання - передачі на суму, що становить еквівалент 18800 доларів США, та зобов`язався сплачувати щомісячні платежі, пов`язані з виконанням договору фінансового лізингу у строки та у розмірах згідно додатку № 2 "Графік внесення лізингових платежів" до договору (п. 3.1 договору).

Відповідно до п. 4.2. договору, передача лізингодавцем і прийом лізингоодержувачем майна в лізинг здійснюється на підставі акту приймання-передачі майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно пункту 2.1. договору, вартість майна становить гривневий еквівалент 18 800 Доларів США, що розраховується за курсом продажу Долару США, встановленим у міжбанківській інформаційній системі "УкрДілінг" (http://www.udinform.com/), сформованим на 16:00 за Київським часом на дату, що передує даті укладання цього договору, збільшеного на розмір зборів (податків), пов`язаних із здійсненням операцій купівлі іноземної валюти юридичними особами, та на дату укладання цього договору становить 477 708,00 гривень, у тому числі ПДВ 79 618,00 грн.

У відповідності до п. 3.4. договору, розмір, склад, терміни сплати лізингових платежів встановлюються в графіку.

Додатковою угодою № 1 від 09.04.2020 сторонами було погоджено графік внесення лізингових платежів із змінами (п. 1.3.).

12 березня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг", ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 1П/4ФЛ-20, за яким ОСОБА_1 виступає поручителем по виконанню лізингоодержувачем своїх зобов`язань за договором фінансового лізингу.

У відповідності до п. 1.1. договору поруки № 1П/4ФЛ-20 від 12.03.2020 предметом цього договору є зобов`язання поручителя перед лізингодавцем в повному обсязі солідарно відповідати за виконання лізингоодержувачем, своїх зобов`язань перед лізингодавцем, які випливають з умов договору фінансового лізингу № 4ФЛ-20 від 11.03.2020, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії договору фінансового лізингу №4ФЛ-20 від 11.03.2020.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач належним чином не виконував взятих на себе зобов`язань за договором фінансового лізингу, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в сумі 121 799 грн. 54 коп., з яких сума основного боргу за договором становить 91 816,08 грн., 70 % річних становить 54524,67 грн., яка підлягає солідарному стягненню з відповідачів.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Частиною 1 ст. 806 ЦК України встановлено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 3 статті 692 ЦК України передбачено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

У відповідності до ч. 1 ст. 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором; боржник, який прострочив виконання господарського зобов`язання, відповідає перед кредитором за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що виникла після прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2 ст.554 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 11.03.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" та ОСОБА_2 був укладений договір фінансового лізингу №4ФЛ-20, відповідно до умов якого лізингодавець передає на умовах фінансового лізингу у платне користування предмет лізингу, а лізингоодержувач приймає майно та зобов`язується сплачувати лізингові платежі на умовах договору.

12 березня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг", ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 1П/4ФЛ-20, за яким ОСОБА_1 виступає поручителем по виконанню лізингоодержувачем своїх зобов`язань за договором фінансового лізингу.

Позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій останній просив суд стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості в розмірі 92 258,00 грн., яка складається з суми основного боргу 33 377,90 грн. та 70% річних 58880,10грн., оскільки відповідно до довідки№ 3006-23зд від 30.06.2023 року ОСОБА_2 було сплачено 31.05.2023 року 30000 грн., та 08.06.2023 року 28438 грн.

Окрім того, відповідно до квитанцій ОСОБА_2 було сплачено 13 липня 2023 року 25 000 грн., та 28 липня 2023 року 9000 грн.

Отже, даючи оцінку наданим доказам, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем виконано умови договору фінансового лізингу.

Тому, доводи апеляційної скарги щодо невстановлення судом дійсного розміру заборгованості та останніх платежів відповідача, здійснених на виконання договору фінансового лізингу, на підставі допустимих доказів, що має значення як для визначення розміру заборгованості, є обґрунтованими.

Представником позивача не надано до суду, у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів, наведених відповідачем.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що відповідно п.2 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з ухваленням нового рішення по справі про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 4026 грн.

Керуючись ст. 259, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2023 року скасувати.

В задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Адванс-Лізинг» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Адванс-Лізинг»на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 4026 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: