справа № 208/5283/22
№ провадження 2/208/376/23
24 травня 2023 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Сушкової Л.І., за участю секретаря судового засідання - Дарчук М.І., представника позивача, адвоката Демінова О.І, представника відповідача, адвоката Московчук А.М., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання спільним майном подружжя та визнання права власності, -
1.Стислий виклад позиції позивача та відповідача.
До Заводського районного суду м. Дніпродзержинська 19 жовтня 2022 року звернувся адвокат Демінов О.І., в інтересах ОСОБА_1 , з позовною заявою до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, визнання спільним майном подружжя та визнання права власності. В обґрунтування своєї позиції послався на наступне. Позивач, ОСОБА_1 , познайомилась з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приблизно у 2001-2002 роках, коли працювали у смоло-переробному цеху на «ДКХЗ». На той час ОСОБА_3 був одружений з ОСОБА_4 . З вересня 2006 року вони припинили шлюбні відносини, а рішенням суду від 24 грудня 2007 року, шлюб між ними припинений. Приблизно, з 2008 року позивач та ОСОБА_3 почали проживати разом, як чоловік та дружина у квартирі позивача за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ними проживала неповнолітня донька позивача, ОСОБА_5 . У 2009 році позивач з донькою та ОСОБА_3 переїхали до квартири, яка належала ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_2 . За цією адресою позивач проживає і на сьогоднішній день. З 2009 року позивач та ОСОБА_3 , неодноразово, купували транспортні засоби для своєї родини, які потім продавали для придбання нового. 29 квітня 2021 року позивач та ОСОБА_3 , за спільні кошти, придбали транспортний засіб, «DACIA LODGY», р/н НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , 2013 року випуску. Але транспортний засіб було зареєстровано за ОСОБА_3 . Цим транспортним засобом позивач, ОСОБА_3 користувалися спільно в інтересах їх родини. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , помер. Враховуючи, що транспортний засіб, «DACIA LODGY», придбано в період спільного проживання позивача та ОСОБА_3 однією сім`єю, як чоловік та дружина, а автомобіль було зареєстровано на ОСОБА_3 , позивач змушена звернутись до суду з цим позовом. Просить встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, в період з 2008 року по 12 вересня 2022 року; - визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , транспортний засіб, «DACIA LODGY», р/н НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , 2013 року випуску, колір чорний; - в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя, визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на 1/2 частину транспортного засобу, «DACIA LODGY», р/н НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , 2013 року випуску, колір чорний; стягнути понесені судові витрати.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача, адвокат Московчук А.М., заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив наступне. Позивач в своїй заяві посилається на докази, які на її думку підтверджують, нібито, факт спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу, а саме посилається на акт № 226 від 22.09.2022 року, який складений комунальним підприємством Кам?янської міської ради «Добробут». Але, даний акт може тільки свідчити зі слів сусідів, які свої покази підтвердили під присягою в суді, про фактичне проживання осіб за певним адресом, без реєстрації місця проживання, і не більше того. Факт спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу, може бути встановлений, виключно, тільки судом, а не змістом вказаного акту, КП КМР. Фототаблиця, на якій містяться фото позивача разом з ОСОБА_3 , може свідчити тільки про перебування певних осіб, в певному місті, ну ще ,можливо. може вказувати на геолокацію, ну ніяк не може свідчити про факт спільного проживання певних осіб однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Квитанції про сплату комунальних послуг за 2022 рік, підтверджують лише той факт, що позивач, на прохання ОСОБА_3 , оплачувала рахунки за квартиру, належну останньому, так як той перебував з першого дня війни на військовій службі по мобілізації, і фізично, з передової фронту, не міг зробити відповідні платежі. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог, в повному обсязі.
Відповідь на відзив стороною позивача не подавалася.
2.Заяви, клопотання позивача, відповідача.
Представником позивача, адвокатом Деміновим О.І., разом з позовною заявою, було подано заяву про виклик та допит свідків.
Представником позивача, адвокатом Деміновим О.І., 20 грудня 2022 року, було подано заяву про виклик свідків.
Представником відповідача, адвокатом Московчук А.М., 20 грудня 2022 року було подано заяву про допит свідків.
Представником відповідача, адвокатом Московчук А.М., 20 грудня 2022 року було подано клопотання про витребування доказів, а саме просив: витребувати інформацію у Комунального некомерційного підприємства Кам?янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» (КНП КМР «МЛШМД») про перебування громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у Кам?янській міській лікарні швидкої медичної допомоги, в період 2014-2015 року з ножовим пораненням. В інформації необхідно зазначити дату звернення/надходження у лікувальний заклад, та з якою травмою перебував.
Представником позивача, адвокатом Деміновим О.І., 18 січня 2023 року було подано клопотання про долучення до матеріалів справи.
Представником позивача, адвокатом Деміновим О.І., 02 березня 2023 року було подано заяву про забезпечення позову.
Представником відповідача, адвокатом Московчук А.М., 21 квітня 2023 року було подано заяву про закриття провадження.
В судовому засіданні позивач та представник позивача, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх, в повному обсязі. Позивач ОСОБА_1 пояснила, що з ОСОБА_3 проживала, приблизно, з 2007 року до його загибелі, у 2022 році. Шлюб позивач з ОСОБА_3 не укладався, оскільки не бачили необхідності. Також, пояснила, що батьки ОСОБА_3 , за життя сина, називали її донькою, а вона їх вважала батьками. Донька позивача, ОСОБА_6 , називала ОСОБА_3 , батьком. Після смерті ОСОБА_3 , ставлення відповідача та батьків ОСОБА_3 до позивача змінилося, зараз з ними позивач не спілкується. Під час спільного проживання, придбали спірний транспортний засіб, за спільні кошти. Автомобіль оформили на ОСОБА_3 , оскільки у нього була пільга, як учасника АТО, зі сплати страховки. Перед придбанням спірного авто, було продано, також, спільний автомобіль марки «Нубіра» за 2400 доларів США. Своїх коштів на придбання спірного автомобіля було 7500 доларів США, а придбали авто за 7100 доларів США. Перед придбанням авто, брали кошти, про всяк випадок у батьків ОСОБА_3 та у друзів, але після придбання автомобілю, ці кошти одразу повернули, оскільки, хватило своїх коштів. Кошти на автомобіль збирали спільно, позивач працювала, отримувала пенсію. ОСОБА_3 працював, але тривалий час, платив аліменти.
В судовому засіданні відповідач та представник відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог. Відповідач, ОСОБА_2 , пояснила, що є донькою ОСОБА_3 позивача по справі, ОСОБА_1 знає, як співмешканку, яка проживала в квартирі батька. На спірний автомобіль кошти, у розмірі 1000 доларів США, давали частково батьки ОСОБА_3 . Також пояснила, що приблизно, у 2014 році, позивач нанесла ОСОБА_3 ножове поранення під час сварки між ними, в поліцію ОСОБА_3 не звертався.
Допитаний в судовому засіданні свідок зі сторони позивача, ОСОБА_7 , пояснив, що був сусідом ОСОБА_3 та позивача ОСОБА_1 останні 10 років. ОСОБА_3 своїм автомобілем в`їхав в автомобіль свідка. Було вирішено, що ОСОБА_3 добровільно компенсує вартість ремонту авто, грошові кошти свідку передавала, саме позивач, ОСОБА_1 .
Допитаний в судовому засіданні, свідок зі сторони позивача, ОСОБА_8 , пояснив, що був товаришем ОСОБА_3 , з яким разом навчалися, працювали. Зазначив, що знав, що ОСОБА_3 проживав з ОСОБА_1 як з дружиною, вели спільне господарство. Батьки ОСОБА_3 називали позивача, невісткою.
Допитана в судовому засіданні свідок зі сторони позивача, ОСОБА_9 , пояснила, що була сусідкою ОСОБА_3 та позивача, ОСОБА_1 . Позивач переїхала на АДРЕСА_3 до ОСОБА_3 разом з донькою, ОСОБА_10 , яка називала ОСОБА_3 , татом. Зазначила, що ОСОБА_3 приймав участь в АТО, а позивач ОСОБА_1 , неодноразово, до нього їздила, як дружина, возила йому одяг, продукти харчування, та все необхідне.
Допитана в судовому засіданні свідок зі сторони позивача, ОСОБА_11 , пояснила, що працювала з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 20 років. Зазначила, що вони проживали однією сім`єю, як подружжя, і що ОСОБА_3 називав ОСОБА_1 , дружиною. В присутності свідка, ОСОБА_3 та позивач проявляли один до одного ніжні почуття, як чоловік та дружина. Позивач ОСОБА_1 була вагітна від ОСОБА_3 , але втратила дитину.
Допитана в судовому засіданні свідок зі сторони позивача, ОСОБА_12 , пояснила, що є матір`ю чоловіка, доньки позивача ОСОБА_1 . Зазначила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 жили як чоловік та дружина однією сім`єю. Її син називав ОСОБА_3 , татом. Повідомила, що ОСОБА_3 пересилав кошти позивачу, як дружині, разом збирали гроші на придбання спільного автомобіля, для сім`ї.
Допитана в судовому засіданні свідок зі сторони позивача, ОСОБА_13 , пояснила, що була сусідкою ОСОБА_3 та позивача ОСОБА_1 . Зазначила, що сприймала їх, як подружжя, вели спільне господарство, піклувались один за одним, завжди були разом.
Допитана в судовому засіданні свідок зі сторони позивача ОСОБА_14 , пояснила, що є донькою позивача ОСОБА_1 . Проживала разом з позивачем та ОСОБА_3 в АДРЕСА_3 з 2009 року до 2011 року однією сім`єю, називала ОСОБА_3 батьком. Пояснила, що ОСОБА_3 та позивач мали спільний бюджет, збирали гроші, на автомобіль для сім`ї, піклувались один про одного, відпочивали, вели спільне господарство разом, мати їздила в АТО в 2014 році з медичною допомогою, продуктами харчування, підтримкою.
Допитана в судовому засіданні свідок зі сторони позивача ОСОБА_15 , пояснила, що проживала в тому будинку, в якому проживали ОСОБА_3 та позивач, була їх сусідкою. Зазначила, що за весь період, що вона знала ОСОБА_3 та позивача ОСОБА_1 сприймала їх, як подружжя, усі називали їх « ОСОБА_16 ». Характеризувала їх як повноцінну родину, зазначила, що покупки вони робили разом, готували разом, робили консервацію разом, відпочивали також разом, ОСОБА_1 була вагітна від ОСОБА_3 , від дуже хотів щоб у них була спільна дитина. Але вона, втратила дитину.
Допитаний в судовому засіданні свідок зі сторони позивача ОСОБА_17 , пояснив, що він дружив з ОСОБА_3 , неодноразово разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 гуляли свята, разом. Перед купівлею авто «Дачіа Лоджи», ОСОБА_3 просив позичити на купівлю авто 300 доларів США. Свідок порадився з дружиною та передав ці кошти позивачу, ОСОБА_1 . Але як виявилося, що своїх коштів на купівлю авто їм було достатньо, тому ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , одразу повернули борг свідку. Позивач, ОСОБА_1 працювала та отримувала пенсію, відкладала кошти на придбання спільного автомобіля для сім`ї, всі про це знали.
Допитана в судовому засіданні свідок зі сторони відповідача ОСОБА_18 пояснила, що є матір`ю ОСОБА_3 та бабусею відповідача ОСОБА_2 . Зазначила, що позивач, ОСОБА_1 проживала з її сином ОСОБА_3 протягом 16 років. Повідомила, що вона надавала кошти сину в розмірі 5000 грн. на встановлення газового обладнання на одну з машин сина, 10 000 грн., на встановлення газового обладнання на інше авто, на придбання останнього авто надавала сину 1000 доларів США. Також, зазначила, що ОСОБА_3 не бажав одружуватися з позивачем. ОСОБА_1 не хотіла робити ремонт у квартирі по пр.Аношкіна, але свідок наполягла, зняли кошти з кредитної картки та вони зробили ремонт на кухні. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 сплачували за навчання доньки ОСОБА_1 . Зазанчила, що про інцидент, коли позивач нанесла ножове поранення її сину, свідку стало відомо набагато пізніше.
Допитаний в судовому засіданні свідок зі сторони відповідача, ОСОБА_19 , пояснив, що зустрічався з відповідачем, ОСОБА_2 протягом 2011-2016 років. ОСОБА_3 мешкав разом з ОСОБА_1 , у них були шлюбні стосунки. Приблизно, у 2014-2015 роках, ОСОБА_3 отримав поріз і повідомив свідку, що це позивач нанесла йому удар ножем.
3. Процесуальні дії по справі.
02 листопада 2022 року ухвалою суду відкрито провадження по справі в загальному позовному провадженні.
02 листопада 2022 року ухвалою суду, клопотання представника позивача, адвоката Демінова О.І., про виклик та допит свідків, задоволено.
20 грудня 2022 року ухвалою суду витребувано інформацію у Комунального некомерційного підприємства Кам?янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» (КНП КМР «МЛШМД») про перебування громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у Кам?янській міській лікарні швидкої медичної допомоги, в період 2014-2015 року з ножовим пораненням. В інформації необхідно зазначити дату звернення/надходження у лікувальний заклад, та з якою травмою перебував.
20 грудня 2022 року ухвалою суду задоволені заяви представників позивача та відповідача та викликано в судове засіданні свідків.
03 березня 2023 року ухвалою суду задоволена заява представника позивача адвоката Демінова О.І. та заборонено приватному нотаріусу Кам`янського районного нотаріального округу Прожуган М.А. вчиняти будь-які дії з оформлення права власності на транспортний засіб «DACIA LODGY», р/н НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , 2013 року випуску, колір чорний, який є спадковим майном після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , до ухвалення рішення по справі та набрання ним законної сили.
05 травня 2023 року ухвалою суду було відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача, адвоката Московчук А.М., про закриття провадження.
Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.
4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За життя, 29 квітня 2021 року за ним було зареєстровано транспортний засіб «DACIA LODGY», р/н НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , 2013 року випуску.
Відповідач, ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3 , та відповідно до копії спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_3 та наданої на запит суду, є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 .
Відповідно до Акту № 226 про проживання без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , дійсно, разом мешкали та вели спільне господарство ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без реєстрації, та громадянський чоловік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2009 року до дня його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зазначена квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу.
Відповідно до квитанцій, наданих стороною позивача, позивач ОСОБА_1 оплачувала комунальні послуги за квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , як від свого імені, так і від імені ОСОБА_3 , але зі своїх карт.
Судом досліджені фотографії, долучені представником позивача до позовної заяви та до матеріалів справи, на яких в різні роки, зображені позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (зі спільного відпочинку, свят, з повсякденного життя). Відповідач в судовому засіданні підтвердила, що саме її батько ОСОБА_3 та позивач ОСОБА_1 зображені на цих фото.
Поясненнями свідків підтверджений той факт, що позивач, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу протягом тривалого часу (більше 10 років), мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.
5. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.
Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
В постанові Верховного Суду від 18 липня 2018 року по справі № 544/1274/16-ц зазначено, що проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Постановою Верховного Суду від 04 березня 2021 року у справі № 343/1294/18, вкотре, підтверджена презумпція спільності майна подружжя. Так, у постанові викладено наступне: набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована. У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними.
Стороною відповідача не було надано доказів, які б спростовували презумпцію спільності майна та підтверджували, що спірний транспортний засіб було придбано за особисті кошти ОСОБА_3 .
Позивач надала суду належні і допустимі докази на підтвердження проживання однією сім`єю позивача ОСОБА_1 із ОСОБА_3 з 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , наявність спільного побуту, спільних друзів, спільний відпочинок, спілкування подружжя з батьками ОСОБА_3 , придбання ними майна, що було підтверджено, зокрема, показаннями свідків, як запрошених стороною позивача, так і свідками зі сторони відповідача.
Суд вважає доведеним той факт, що позивач, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, оскільки у цей період спільно проживали, позивач була вагітна, вони чекали на дитину, вели спільний побут та мали взаємні права та обов`язки притаманні подружжю.
Також, суд приходить до висновку, що транспортний засіб «DACIA LODGY» було придбано за кошти позивача, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в період спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання спільним майном подружжя та визнання права власності, - задовольнити повністю.
Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в період з 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , транспортний засіб «DACIA LODGY», р/н НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , 2013 року випуску, колір чорний.
В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на 1/2 частину транспортного засобу «DACIA LODGY», р/н НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , 2013 року випуску, колір чорний.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 1276 (одна тисяча двісті сімдесят шість) гривень 85 копійок.
Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 29 травня 2023 року.

Суддя Сушкова Л. І.