Справа № 210/3536/22
Провадження № 2/210/243/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 травня 2023 року Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Літвіненко Н. А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення моральної шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" про стягнення моральної шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, посилаючись на те, що він працював в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища на підприємстві відповідача 18 років 03 місяці, з 22.12.1998 р. - 07.07.2003р., - механіком дільниці «Криворіжсталь», 07.07.2003 01.04.2008 рр.- старшим майстром, 01.04.2008 05.10.2012, 07.10.2010-31.05.2012 рр. Начальник дільниці ППР обладнання агломераційних цехів №1,2,3 УКТРО ГЗК ВАТ «КГМК Криворіжсталь», 31.05.2012 08.06.2015 рр.- старший майстер ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», 08.06. 2015 10.06.2016 р. механік дільниці ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», 10.06.2016-11.08.2019 рр-майстер з ремонту обладнання (металургійного) дільниці ЦРМО ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

22 серпня 2019 року ЛЕК ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» позивачу були встановлені професійні захворювання (медичний висновок № 1451), 10.05.2022 р., протокол № 621:

1. Хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої, емфізема легень другої стадії) група С. ЛН-другого-третього ступеня.

2. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість третього ступеня (з помірним зниженням слуху).

По факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією створеною на підприємстві, про що був складений акт розслідування професійного захворювання від 03.10.2019 року, де в п. 17 вказано: «Хронічне професійне захворювання виникло за таких обставин: Недосконалість технологічних процесів та механізмів»

В п. 18 Акту зазначено: « Причини виникнення хронічного професійного захворювання:

На робочому місці змінного майстра з ремонту обладнання (металургійного) ЦРМУ №2 РВ, концентрація пилу переважно фібро генної дії з вмістом оксида заліза до 2 % в повітрі робочої зони в 2,2 рази перевищує гранично допустиму концентрацію (13,6 мг/м3 при ГДК 6,0 мг/м3). Еквівалентний рівень шуму на 4 дБА перевищує допустимий рівень по ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфозвуку» (84 дБА при ГДР 80 дБА).

Позивач виконував роботи в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища: умови праці по вмісту аерозолів переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 1 ступеня шкідливості, за параметрами мікроклімату до 3 класу 1 ступеня шкідливості, за рівнем шуму до 3 класу 3 ступеня шкідливості. Загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу 3 ступеня шкідливості.

Тобто відповідач протягом тривалого часу грубо порушував ст.13 ЗУ «Про охорону праці» та ст. 153 КЗпПУ, що саме і призвело до виникнення у позивача професійного захворювання, цей факт визнали члени комісії з розслідування ПЗ, та зазначили в п.17, п. 18 акту розслідування ПЗ.

Позивач вважає, що вина підприємства полягає в тому, що згідно діючого законодавства - статті 13 Закону України «Про охорону праці», підприємство зобов`язано було створити безпечні і нешкідливі умови праці. Вказаною нормою, передбачено, що роботодавець за невиконання вимог ст. 13 несе безпосередню відповідальність.

Оскільки позивач втратив своє здоров`я та працездатність з вини підприємства, вважає, що відповідач по справі повинен відшкодувати йому моральну шкоду, наявність якої полягає у наступному:

1.Винним у заподіянні позивачу фізичної і моральної шкоди є підприємство Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг», що у порушенні діючого на той час законодавства не створило не шкідливі і безпечні умови праці, не виконувало передбачені законом і нормативними актами норми і права охорони праці, гігієнічні регламенти і нормативи, не приймало заходів для облегшення або зменшення впливу шкідливих факторів на робочих місцях.

2.Факт провини підприємства підтверджується актом розслідування профзахворювання, висновком ЛЕК ДУ «Укр НДІ проммед», яким позивачу було встановлене професійне захворювання (медичний висновок № 621), копіями виписок з амбулаторної картки. Вказані документи свідчать про зв`язок противоправної поведінки і шкоди, яка завдана позивачу як суб`єкту трудових правовідносин.

Оскільки професійні захворювання виникли в позивача внаслідок порушення адміністрацією підприємства, де він працював, що воно саме і визнало в акті розслідування, норм з безпеки праці під час виконання трудових обов`язків, то заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці.

За висновком МСЕК від 17.12.2019 року серії 12 ААА № 078648 позивачу була встановлена втрата професійної працездатності 30 % первинно. За висновком МСЕК від 12.07.2022 року серія 12ААА № 060435 повторно позивачу встановлено 60 % втрати професійної працездатності та третя група інвалідності первинно.

Згідно рекомендацій МСЕК, він потребує «медикаментозного лікування, забезпечення виробами медичного призначення».

Позивач зазначає, що в наслідок отримання професійних захворювань позивач не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них стан його здоров`я погіршується і він взагалі не може вести нормальне життя. Змінився образ та якість життя, що завдає моральних страждань. Працювати вже не може, навіть допомогти по господарству своїй родині важко, бо постійно турбує виражена задишка при незначному фізичному навантаженні та ходьбі, епізоди утрудненого дихання до 1-2 р/добу, які ініціїруються частіше фізичним навантаженням, рідше виникають спонтанно вранці або в нічний час, сильний приступоподібний сухий кашель протягом дня, біль у грудях та між лопатковій ділянці, загальну слабкість, підвищену втому, запаморочення, головний біль, періодичне підвищення АТ, погіршення розбірливості мови, зниження слуху на обидва вуха, постійний шум у голові та у вухах. Задишка за шкалою ММРД два бали; ТОХ 18 балів.

Крім того, 18 років і 3 місяців позивач працював на підприємстві відповідача, був опорою і підтримкою для своєї сім`ї, тепер же за станом здоров`я не може повноцінно себе та свою сім`ю забезпечувати, усі державні компенсації ідуть на медичну реабілітацію та придбання ліків, крім того, його родина тепер несе додаткові витрати на нього. Від цього позивач почуває себе неповноцінною людиною.

Посилаючись на вище викладене позивач просить суд стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на його користь 227 500 гривень без відрахування з цієї суми податку з доходів фізичних осіб за спричинену моральну шкоду в зв`язку з втратою здоров`я на виробництві.

Ухвалою суду від 26.10.2022 року вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

В судове засідання сторони не викликалися, клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.

Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України.

Відповідач ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", отримавши копію позовної заяви та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву.

Відзив на позовну заяву про відшкодування моральної шкоди, відповідачем було подано до суду та зареєстровано канцелярією суду в межах процесуального строку, встановленого ухвалою суду від 26.10.2022 року, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову в повному обсязі, просить відмовити у його задоволенні, додатково зауваживши, що Позивач при пред`явленні позову про стягнення моральної шкоди має довести в чому полягає завдана шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю Відповідача її заподіяно, з яких міркувань виходив Позивач визначаючи розмір шкоди, та якими доказами він це підтверджує.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що, відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці, на ім`я ОСОБА_1 , вказано, що останній працював на підприємстві відповідача з 22.12.1998 р. - 07.07.2003р., - механіком дільниці «Криворіжсталь», 07.07.2003 01.04.2008 рр.- старшим майстром, 01.04.2008 05.10.2012, 07.10.2010-31.05.2012 рр. Начальник дільниці ППР обладнання агломераційних цехів №1,2,3 УКТРО ГЗК ВАТ «КГМК Криворіжсталь», 31.05.2012 08.06.2015 рр.- старший майстер ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», 08.06. 2015 10.06.2016 р. механік дільниці ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», 10.06.2016-11.08.2019 рр - майстер з ремонту обладнання (металургійного) дільниці ЦРМО ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (а.с. 31-36).

Висновком ЛЕК ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» 10.05.2022 р., протокол № 621, позивачу ОСОБА_1 були встановлені професійні захворювання:

1. Хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої, емфізема легень другої стадії) група С. ЛН-другого-третього ступеня.

2. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість третього ступеня (з помірним зниженням слуху) (а.с. 13).

По факту професійного захворювання позивача було проведено розслідування комісією, створеною на підприємстві, про що був складений Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 03.10.2019 року №18 (а.с. 5-8), де в п. 17 вказано: «Хронічне професійне захворювання виникло за таких обставин: Недосконалість технологічних процесів та механізмів»

В п. 18 Акту зазначено: «Причини виникнення хронічного професійного захворювання:

На робочому місці змінного майстра з ремонту обладнання (металургійного) ЦРМУ №2 РВ, концентрація пилу переважно фібро генної дії з вмістом оксида заліза до 2 % в повітрі робочої зони в 2,2 рази перевищує гранично допустиму концентрацію (13,6 мг/м3 при ГДК 6,0 мг/м3). Еквівалентний рівень шуму на 4 дБА перевищує допустимий рівень по ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфозвуку» (84 дБА при ГДР 80 дБА) (а.с. 7).

Відповідно до п. 20 Акту розслідування професійного захворювання від 03.10.2019 року враховуючи роботу ОСОБА_1 впродовж 18 років і 3 місяців в умовах впливу шкідливих виробничих факторів та неодноразову зміну керівництва, конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативно-правові акти, встановити неможливо (а.с. 8).

За висновком МСЕК від 17.12.2019 року серії 12 ААА № 078648 ОСОБА_1 була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 30 % первинно (а.с. 9-10).

За висновком МСЕК від 12.07.2022 року серія 12ААА № 060435 повторно ОСОБА_1 встановлено 60 % втрати професійної працездатності та третя група інвалідності первинно (а.с. 11).

Згідно рекомендацій МСЕК, ОСОБА_1 потребує «медикаментозного лікування, забезпечення виробами медичного призначення».

Статтею 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до Закону України «Про охорону праці», на підприємство покладено обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці.

В наслідок отримання професійного захворювання, останнє спричиняє їй фізичні страждання: біль та обмеження рухів у шийному і поперековому відділах хребта з іррадіацією в плечовий пояс та ніжні кінцівки; біль та оніміння в дистальних відділах кінцівок; мерзлякуватість кінцівок; побіління пальців рук на холоді; біль та обмеження рухів у плечових та колінних суглобах; загальна слабкість.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 №20рп-08 по справі № 1-32/2008 встановлено, що громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, мають право на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 1167 ЦК України та ст.237-1 КЗпП України за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України - моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Згідно п.3 ч. 1 ст. 268 ЦК України відносини з приводу відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з ушкодженням здоров`я, випливають з порушення немайнових прав, а тому не мають строку позовної давності. У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року N 2694-XII державна політика в області охорони праці базується на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення незалежних, безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року "Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року з питання відшкодування моральної шкоди безпосередньо роботодавцем, у абзаці 9-му пункту 5-го встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до статті 153 КЗпП України з забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Суд прийшов до висновку, що виниклі правовідносини врегульовані статтею 237-1 КЗпП України, якою передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача.

Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає частковій компенсації.

Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 №1-рп/2004передбачено: «4.1. Відповідно до статей 23, 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо.

Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання..».

Визначене спростовує твердження відповідача про відсутність доведення позивачем наявності моральних страждань. Отже, наявність фізичних страждань і викликає моральні страждання, адже фізичний біль неможливо переносити без душевного болю - це є аксіоматична парадигма людського життя і навряд чи потребує якогось казуістичного опосередкованого доведення, на якому наполягав представник відповідача. Хоча, на спростування доводів представника відповідача, матеріали справи переконливо доводять, що стан залежності позивача від його хвороби на сьогоднішній день є даність, яка формує його сприйняття оточуючого світу, породжує відчуття неповноцінності, яке тільки посилюється у позивача, перетворюючись на справжню муку.

Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Доводи представника відповідача щодо відсутності факту встановлення наявності доказу вини відповідача суд не приймає до уваги, оскільки судом встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. З урахуванням викладеного, доводи відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода.

Крім того, ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці та несе безпосередньо відповідальність за порушення зазначених вимог. Більше того, як вбачається з аналізу норм ч. 2 ст.153, ст.173, ч.1 ст.237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

З трудової книжки позивача та Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, встановлено, що позивач переважний час своєї трудової діяльності працював у відповідача, та хронічні захворювання отримав, зокрема і через роботу в шкідливих умовах при виконанні ним трудових обов`язків та на території підприємства відповідача ПАТ «АМКР».

Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду.

Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач - ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" повинен виплатити позивачеві моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз`яснення наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової)шкоди» №4від 31.03.1995 з подальшими змінами, й приймає до уваги конкретні обставини по справі, зокрема: ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань позивача, ступінь втрати професійної працездатності за професійним захворюванням, час протягом якого позивач працював у відповідача на посаді пов`язаної з виникненням професійного захворювання, глибину і ступінь його моральних страждань пов`язаних з фізичним станом здоров`я, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили.

Як вбачається з матеріалів справи, причиною професійного захворювання позивача є концентрація пилу переважно фібро генної дії з вмістом оксида заліза та шум.

Крім того, внаслідок професійного захворювання позивач неодноразово звертався за медичною допомогою, що підтверджується численними медичними висновками та виписками (а.с. 15, 16, 17-18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25-26, 27, 28, 29).

Обґрунтовуючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин, характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, також враховуючи факт, що позивач пропрацював на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів 18 років і 3 місяця, суд вважає можливим стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 210 000,00 (двісті десять тисяч) грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає.

Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Згідно з пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Отже, з відповідача, з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 2100 грн. - відповідно до обсягу задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення моральної шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Piг» 50095, м. Кривий Ріг, вулиця Криворіжсталі, буд. № 1, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 210 000,00 (двісті десять тисяч) гривень без відрахування з цієї суми податку з доходів фізичних осіб за спричинену моральну шкоду в зв`язку з втратою здоров`я на виробництві.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (юридична адреса: м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, буд. 1, ) на користь держави судовий збір в сумі 2 100,00 (дві тисячі сто) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: Н. А. Літвіненко