С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
__________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/1301/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

16 червня 2023 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

представника Позивача - адвоката Войтенка І.В.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей, третя особа - Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації.

ІІ. Описова частина

В жовтні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ним.

Свої вимоги ОСОБА_2 обґрунтував тим, що з 30 січня 2013 року вони з ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилися двоє дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Починаючи з січня 2022 року, як стверджував ОСОБА_2 , сторони проживають окремо, діти проживали разом з ОСОБА_1 . В лютому 2022 року ОСОБА_1 , як зазначив Позивач, без його згоди забрала дітей та повідомила, що виїжджає на Західну Україну. Проте, як виявилось в подальшому, вона вивезла дітей з кордон навіть не повідомивши про цей намір. Під час спілкування з дітьми в той час вони просили забрати їх додому, оскільки втомилися кататися.

ОСОБА_2 зазначив у позові, що ОСОБА_1 ніде не працює і не працювала, а весь тягар виховання дітей завжди перекладала на нього та свою матір. У зв`язку з викладеним він пропонував своїй дружині передати синів йому, проте та відмовилася.

Відтак між сторонами виник спір щодо місця проживання дітей, і ОСОБА_2 просив визначити їх місце проживання разом з ним.

Ухвалою від 09.12.2022 в справі відкрите загальне позовне провадження.

10.01.2023 Відповідачка подала зустрічний позов, який судом був прийнятий до спільного розгляду.

ОСОБА_1 просила визначити місце проживання їх спільних дітей разом з нею, посилаючись на наступне.

Вказує, що протягом останнього часу ОСОБА_2 подав до неї декілька завідомо необгрунтованих позовів з метою її дискредитації, завдання їй найбільшої шкоди, як моральної, так і матеріальної.

Основною метою первісного позову, як вона вказує, є здійснення заходів з метою документального підтвердження того, що у нього, як обвинуваченого у вчиненні тяжких злочинів, на утриманні є малолітні діти, та використати цей факт для пом`якшення покарання.

Позивачка стверджує, що Голосіївським районним судом м. Києва розглядається кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_2 та інших осіб у скоєнні низки кримінальних правопорушень, серед яких - бандитизм, розбій, незаконне позбавлення волі та вимагання. Після звільнення з-під варти ОСОБА_2 залишив сім`ю, проживає окремо з іншою жінкою, ініціював процес розлучення, а спілкування з дітьми не входило до його планів.

Жодної копійки, як зазначає Позивачка, ОСОБА_2 не надав їй в якості матеріальної допомоги протягом останніх 9 місяців, у зв`язку з чим вона звернулася до суду з вимогою про стягнення з нього аліментів.

ОСОБА_2 , як вбачається з зустрічного позову, ніколи не приділяв належної уваги спілкуванню з дітьми, поводився з ними грубо, у зв`язку з чим вони вже самі не хотять його бачити та говорити з ним.

Крім того, ОСОБА_2 був цілком обізнаний про те, що вона з дітьми виїжджала за кордон в лютому 2022 року. При цьому він не надав жодної допомоги в той момент. А коли в червні 2022 року вони повернулися, в квартирі був змінений нижній замок, у зв`язку з чим вона з дітьми не могла потрапити в квартиру. Коли за допомогою спеціалізованої організації вдалося відкрити двері, ОСОБА_1 не виявила в квартирі особистих речей, пилососа, гриля, інструментів.

Батько від виховання дітей самоусунувся, він не має жодної уяви про їх розпорядок дня, а тому немає жодної підстави для того, щоб визначати місце проживання саме з ним.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Ухвалою від 16 червня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 були залишені без розгляду згідно з поданою ним заявою. Розгляд справи продовжено за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .

У судовому засіданні Позивачка та її представник підтримали заявлені позовні вимоги. Пояснили, що з метою захисту прав та інтересів малолітніх дітей на гармонійний розвиток в спокійному середовищі, захисту прав позивачки та дітей від насильницької моделі поведінки батька необхідним є визначення місця проживання дітей разом з матір`ю.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд визнав за можливе розглянути справу у його відсутність на підставі наявних матеріалів справи.

Від третьої особи до суду разом з висновком про доцільність визначення місця проживання дитини з матір`ю надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 30 січня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб. Від шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а. с. 6, 7)

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2022 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був розірваний.

Після розірвання шлюбу спільні діти залишилася проживати разом з матір`ю та перебувають на її утриманні.

Відповідно до Акту обстеження умов проживання, складеного 02 серпня 2022 року Службою у справах дітей та сім`ї Солом`янської райдержадміністрації м. Києва вбачається, що ОСОБА_1 створені належні побутові умови для проживання дітей. Так, сім`я проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , частка у праві власності на яку належить бабусі дітей, для дітей є двоповерхове ліжко, стіл письмовий, два крісла, шафа для речей, у квартирі чисто, охайно, є всі необхідні речі. Мама належним чином виконує свої батьківські обов`язки у квартирі панує злагода і добро.

Відповідно до витягу з реєстру платників податку, ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання - фізичною особою (підприємцем).

Згідно з характеристикою від 30 червня 2022 року №02-06/22, виданої ОСББ «ЖК Козацький», вбачається, що мешканка будинку ОСОБА_1 , яка проживає з дітьми, зарекомендувала себе ввічливою та доброзичливою дівчиною, яка бере участь у житті буднку та активно цікавиться поточними справами Об`єднання.

Відповідно до характеристики Спеціалізованої школи-дитячого садка «Сяйво» від 29.06.2022, дитина ОСОБА_5 відвідує заклад з 01.08.2018 року. Дитина розвинена відповідно до віку, навчальну програму засвоює добре, уважна та відкрита, завжди охайно одягнена. Мати бере активну участь у житті ДНЗ, відповідально ставиться до виховання сина.

Відповідно до характеристики ПП «Учбовий центр «Лєда», ОСОБА_5 проходив курс індивідуальних логопедичних занять, в ОСОБА_6 наразі такі заняття відвідує. Мати хлопчиків приділяє належну увагу вихованню та всебічному розвитку дітей, завжди підтримує зв`язок з педагогами, вчасно вносить оплату.

Згідно з довідкою КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 Солом`янського району м. Києва» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебувають на обліку в закладі. Приходять в амбулаторію в супроводі матері. Мама піклуєтсья про здоров`я дітей, ретельно виконує рекомендації лікарів відносно лікування, дієтичного харчування, профілактики захворювань. Діти доглянути, відвідують басейн.

Згідно з частинами 2, 8, 9, 10 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції).

Відповідно до частини 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Статтею 2 Протоколу № 4 Конвенції ООН «Про захист прав і основних свобод людини» передбачено, що кожна людина, що законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, які запроваджуються згідно з законом і необхідні в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, з метою підтримання громадського порядку, запобігання злочинам, для захисту здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших людей.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Статтею 161 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків.

Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками.

При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Відповідно до висновку Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 21.04.2023 №108-4448 доцільним є визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_3 , 2013 року народження, та ОСОБА_4 , 2016 року народження, разом із матір`ю - ОСОБА_1 .

З огляду на досліджені вище матеріали суд вважає, що Позивачкою створені усі необхідні умови для належного розвитку своїх дітей, вона забезпечує задоволення їх матеріальних потреб, бере активну участь у вихованні, а тому суд погоджується з тим, що доцільним є визначення місця проживання дітей разом з матір`ю.

З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України Відповідача підлягає стягненню на користь Позивачки сплачений нею судовий збір.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. 161 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позов задовольнити у повному обсязі.

Визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

2.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 гривень.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 ,зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ;

Третя особа: Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації: м.Київ, пр. Повітрофлотський, 41, .

Суддя: