КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 357/1309/23

номер провадження №22-ц/824/7352/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: представник позивача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 06 лютого 2023 року про забезпечення позову /суддя Орєхов О.І./

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третя особа: Друга Білоцерківська міська державна нотаріальна контора про визнання правочину недійсним та відновлення становища, яке існувало до порушення, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2023 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області поштовим відправленням надійшла позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третя особа: Друга Білоцерківська міська державна нотаріальна контора про визнання правочину недійсним та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Одночасно з позовом позивачем було подано до суду заяву про забезпечення вищевказаного позову шляхом накладення арешту на 1/2 частки квартири в житловому будинку за адресою - АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103) та заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно (в тому числі Міністерству юстиції України, Державному підприємству «Національні інформаційні системи»), вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі реєстраційні дії на підставі рішень судів (в тому числі, але не виключно, щодо внесення записів, внесення змін до записів, скасування записів про державну реєстрацію прав) (окрім реєстраційних дій, пов`язаних з виконанням даної ухвали) стосовно 1/2 частки квартири в житловому будинку за адресою - АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103).

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 06 лютого 2023 року заяву задоволено частково. Вжито заходи по забезпеченню позову шляхом накладення арешту, а саме, встановлення заборони на відчуження 1/2 частки квартири в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103). В іншій частині відмовлено. /а.с. 41-47 /

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3

звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу суду скасувати, відмовивши у вимогах заяви. На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Сторона апелянта вважає, що в даному випадку накладення арешту на 1/2 частки квартири, яка на даний час належить сину ОСОБА_2 , є неспівмірною із заявленими стороною позивача вимогами, оскільки за попереднім рішенням суду на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_2 підлягає стягненню сума 185 690 грн. плюс судові витрати в сумі 1856,90 грн. та 2785,35 грн. При цьому вартість квартири, яка є двохкімнатною, в м. Біла Церква становить не менше 30 тисяч доларів США, відповідно 1/2 частка квартири становить не менше 15 000 доларів США, що є еквівалентом близько 600 000 грн. та значно перевищує суму боргу, є неспівмірним із заявленими позивачем вимогами.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_1 звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність її вимог. Вказував, що саме за рахунок 1/2 частки квартири ОСОБА_4 планувала задовольнити свої майнові вимоги, оскільки інше майно у ОСОБА_2 відсутнє. Тобто, ОСОБА_2 не могла не усвідомлювати, що у випадку відкриття виконавчого провадження проти неї - на частку квартири буде звернуто стягнення. У зв`язку з чим, між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , 11.05.2022 року було укладено договір дарування частки квартири, серія та номер: 2-305, посвідчений державним нотаріусом Юрченко І.О. Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області. Отже, наявні очевидні підстави вважати, що оскаржений правочин є фіктивним та спрямований, виключно, на уникнення ОСОБА_2 цивільно-правової відповідальності. Крім того, наголошував, що арешт накладений на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_5 , отже жодні права та інтереси ОСОБА_2 як апелянта, не порушені прийнятими заходами забезпечення позову, оскільки вона не є власником нерухомого майна на яке накладено обтяження.

ОСОБА_5 звернувся з заявою про розгляд справи за його відсутності, просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувавши ухвалу суду першої інстанції.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за її відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню з частковим задоволенням вимог заяви, на підставі наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2021 року по справі №357/5849/21 відмовлено в задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

На рішення суду була подана апеляційна скарга і Постановою Київського апеляційного суду від 14 липня 2022 року заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2021 року - скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 185690 грн. 00 коп. безпідставно набутих грошових коштів, 1856 грн. 90 коп. судового збору за розгляд справи районним судом та 2785 грн. 35 коп. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

11.05.2022 року ОСОБА_2 звернулась до державного нотаріуса Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області та подарувала належну їй частку квартири (за адресою: АДРЕСА_1 ) ОСОБА_5 .

З наданих до суду матеріалів убачається, що між сторонами дійсно виник спір з приводу нерухомого майна, а саме: 1/2 частки квартири в житловому будинку за адресою - АДРЕСА_1 , оскільки заявниця просить суд визнати недійсним договір дарування зазначеної частини квартири від 11.05.2022 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області, зареєстрований за № 2-305 та відновити становище, яке існувало до порушення.

Постановляючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції керувався вимогами ч. 1 ст. 317 ЦК про те, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з нормою ст. 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порушуючи питання про забезпечення позову у вказаний у заяві спосіб, заявник послалася на те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до можливого відчуження відповідачами зазначеної частки квартири, яка є предметом оспорюваного правочину, на користь інших осіб до остаточного вирішення спору по суті.

Суд першої інстанції дійшов висновків, що заявлений заявником саме такий вид заходів забезпечення позову як накладення арешту на нерухоме майно, передбачений нормами чинного законодавства та є доцільним заходом забезпечення позову в рамках даної цивільної справи.

Необхідність обрання такого виду забезпечення позову є обґрунтованою, оскільки власником спірної частини квартири на даний час є ОСОБА_5 , а тому він має реальну можливість розпорядитись спірним майном на власний розсуд до ухвалення рішення у справі, може вчиняти дії щодо відчуження його іншим особам. Відчуження даної частки квартири на користь третіх осіб, може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь заявника, що порушить права позивача на судовий захист та останньому для відновлення прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а забезпечення позову є запорукою виконання можливого рішення суду.

У частині ж вимог про забезпечення позову шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно (в тому числі Міністерству юстиції України, Державному підприємству «Національні інформаційні системи»), вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі реєстраційні дії на підставі рішень судів (в тому числі, але не виключно, щодо внесення записів, внесення змін до записів, скасування записів про державну реєстрацію прав) (окрім реєстраційних дій, пов`язаних з виконанням даної ухвали) стосовно 1/2 частки квартири в житловому будинку за адресою - АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103) - суд першої інстанції дійшов висновків, що заява задоволенню не підлягає, оскільки такий вид забезпечення як накладення арешту шляхом заборони відчуження зазначеної частки квартири є «ширшим» та вже передбачає серед іншого заборону вчиняти вищевказані дії.

Водночас, щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову у даній справі суд апеляційної інстанції погоджується, однак не погоджується з обраним видом забезпечення позову з огляду на таке.

Так, предметом позову є визнання правочину недійсним та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших учасників (акціонерів) юридичної особи.

Оскільки фактично предметом позову є договір купівлі-продажу нерухомого майна, право власності на яке підлягає державній реєстрації, та скасування рішення про державну реєстрацію прав і припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності, тому доцільною є заборона вчиняти щодо спірного нерухомого майна будь-які дії, пов`язані з його державною реєстрацією.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку підлягає дослідженню така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Таким чином, в даному випадку доцільним забезпеченням позову буде саме заборона органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно (в тому числі Міністерству юстиції України, Державному підприємству «Національні інформаційні системи»), вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі реєстраційні дії на підставі рішень судів (в тому числі, але не виключно, щодо внесення записів, внесення змін до записів, скасування записів про державну реєстрацію прав) (окрім реєстраційних дій, пов`язаних з виконанням даної ухвали) стосовно 1/2 частки квартири в житловому будинку за адресою - АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103).

Доводи апеляційної скарги, про те, що в даному випадку накладення арешту на 1/2 частки квартири, яка на даний час належить сину ОСОБА_2 , є неспівмірною із заявленими стороною позивача вимогами, оскільки за попереднім рішенням суду на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_2 підлягає стягненню сума 185 690 грн. плюс судові витрати в сумі 1856,90 грн. та 2785,35 грн. в даному випадку апеляційний суд знайшов слушними і саме тому змінює захід забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 06 лютого 2023 року про забезпечення позову - задовольнити частково.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 06 лютого 2023 року про забезпечення позову - скасувати та постановити нову, якою заяву задовольнити частково.

Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно (в тому числі Міністерству юстиції України, Державному підприємству «Національні інформаційні системи»), вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі реєстраційні дії на підставі рішень судів (в тому числі, але не виключно, щодо внесення записів, внесення змін до записів, скасування записів про державну реєстрацію прав) (окрім реєстраційних дій, пов`язаних з виконанням даної ухвали) стосовно 1/2 частки квартири в житловому будинку за адресою - АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103).

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: