№2-з/756/73/23
УХВАЛА

26 травня 2023 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Шевчук А.В. розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова Ольга Іванівна, про визнання недійсним договорів дарування,

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова О.І., про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна - нежитлових приміщень №171, №172, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , укладених між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. 08.05.2019 року.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17.12.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

При цьому, у травні 2023 року представником позивача до суду подано заяву про забезпечення позову.

В своїй заяві заявник вказує на те, що оскаржувані договори дарування укладено між відповідачами, які є родичами, без наміру створення правових наслідків, обумовлених договором дарування з метою ухилитись від виконання зобов`язань з повернення коштів за договорами які рішенням суду визнані недійсними із застосуванням реституції.

Таким чином, з метою забезпечення виконання рішення суду, прийнятого судом за результатами розгляду позову ОСОБА_1 в даній справі, позивач просить суд вжити заходи забезпечення, а саме:

- накласти арешт на нежитлові приміщення №171, №172 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- дачний будинок АДРЕСА_3 , розташований на земельній ділянці заг. пл - 982 кв.м, за кадастровим номером: :90:415:0128, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна до скасування: 00;

- заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим уповноваженим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку) щодо зазначеного вище нерухомого майна.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Більше того, у відповідності ст.152 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

З огляду на зазначене, в судове засідання для вирішення питання забезпечення позову сторони не викликались.

При цьому, дослідивши матеріали позову та поданої заяви, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково.

Зі змісту позову вбачається, що предметом оскаржуваних договорів дарування є нежитлові приміщення №171, №172 у АДРЕСА_1 , які належали ОСОБА_2 і були подаровані ОСОБА_3 .

Згідно ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.05.2023 року нежитлові приміщення №171, №172, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 на даний час належать ТОВ «Оболонська Мрія», при цьому згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань до 27.05.2019 року бенефіціарним власником ТОВ «Оболонська Мрія» з часткою 100% була ОСОБА_3 , яка є стороною даної справи та оспорюваних договорів дарування нерухомого майна.

Таким чином, з огляду на належність майна, підстави його набуття та відчуження, зміст і обґрунтування позовних вимог, суд вважає можливим накласти арешт на нежитлові приміщення №171, №172 у АДРЕСА_1 .

Зі змісту ст. 150 ЦПК України вбачається, що забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

При цьому, у порядку забезпечення позову не можна забороняти вчиняти дії, які під час розгляду спору прямо дозволені законом.

А тому суд не вбачає підстав для заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим уповноваженим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку) щодо зазначеного вище нерухомого майна з огляду на вжиті заходи по його арешту та заборони на відчуження.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц Верховний Суд, зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З матеріалів заяви вбачається, що дачний будинок АДРЕСА_3 , розташований на земельній ділянці 982 кв.м, за кадастровим номером: :90:415:0128 хоч і належить на праві власності ОСОБА_3 , однак не був предметом оскаржуваних договорів, більше того вже знаходяться під забезпеченням вчиненим ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва.

Ч.3 ст.152 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Ініціюючи забезпечення позову шляхом накладення одночасного арешту на нежитлові приміщення №171, №172 за адресою: АДРЕСА_1 , а також на дачний будинок АДРЕСА_3 , розташований на земельній ділянці 982 кв.м, представник позивача не зазначає характеристик та орієнтовної вартості вказаного майна, що позбавляє суд можливості забезпечити позов з урахуванням принципу співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, оскільки сукупна вартість усього вказаного майна може перевищувати суму зобов`язань ОСОБА_2 .

За таких обставин, з огляду на зміст позовних вимог, заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню частково лише в частині накладення арешту на приміщення №171, №172, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-154, 157 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова Ольга Іванівна про визнання недійсним договорів дарування, - задовольнити частково.

Накласти арешт на нежитлові приміщення №171, №172 за адресою: АДРЕСА_1 , які зареєстровані на праві власності за ТОВ «Оболонська Мрія».

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Боржник: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2

Боржник: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України, ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Дана ухвала відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом року з дня її постановлення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя А.В. Шевчук