Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4922/23
Провадження №: 2/332/1551/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2023 р. м.Запоріжжя
Позивач Акціонерне товариство «КРЕДОБАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування вимог зазначено, що 26.08.2021 між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CL-331687, шляхом підписання анкети-заяви особи на отримання кредиту, в якій зазначено інформацію про зареєстрований шлюб ОСОБА_1 із ОСОБА_2 . Позивач вважає, що судова практика дозволяє залучати у спорах, в яких позичальником виступає фізична особа, яка на момент укладення кредитного договору перебувала у шлюбі солідарним відповідачем іншого подружжя, навіть у випадку відсутності окремого договору поруки відповідно до позиції Верховного суду у справі № 205/5882/18 від 07.10.2020, а тому визначає дружину боржника ОСОБА_2 , солідарним відповідачем.
Відповідно до умов кредитного договору № CL-331687 Банк зобов`язується надати у власність Позичальникові грошові кошти на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а Позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані, в цьому Кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі, в строк та на умовах, визначених цим Кредитним договором.
Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору за користування кредитом Позичальник сплачує Банку відсотки за процентною ставкою 29,99% , реальна процентна ставка -34,47% річних з доти укладення договору..
ОСОБА_1 зобов`язався, в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повернути кредит, виплатити проценти за користування кредитом, сплатити комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та умовах, що передбачені графіком погашення кредиту.
Ухвалою суду від 22.09.2023 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження.
Від представника позивача адвоката Павленка Сергія Валерійовича в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не подали. Про дату, час і місце судового засідання відповідачі повідомлені своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини, дослідивши наявні письмові докази, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628, 652 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 26.08.2021 між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CL-331687, шляхом підписання анкети-заяви особи на отримання кредиту, в якій зазначено інформацію про зареєстрований шлюб ОСОБА_1 із ОСОБА_2 (а.с. 30).
Відповідно до умов кредитного договору № CL-331687Банк зобов`язується надати у власність Позичальникові грошові кошти на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а Позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані, в цьому Кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі, в строк та на умовах, визначених цим Кредитним договором. Кредит видається виключно на цілі зазначені в цьому Кредитному договорі.
Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору за користування кредитом Позичальник сплачує Банку відсотки за процентною ставкою 29,99% , реальна процентна ставка -34,47% річних з дати укладення договору.
ОСОБА_1 зобов`язався, в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повернути кредит, виплатити проценти за користування кредитом, сплатити комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та умовах, що передбачені графіком погашення кредиту.
У зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 08.05.2023 існує заборгованість перед АТ «Кредобанк» в розмірі 165978,68 грн.
Жодних дій з боку відповідача на виконання вимоги Банку здійснено не було.
Враховуючи зазначене, вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення з нього на користь АТ «Кредобанк» суми заборгованості за кредитним договором № CL-331687від 26.08.2021 в сумі 165978,68 грн підлягають задоволенню.
При цьому, суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач ОСОБА_1 не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок.
Вимога позивача про солідарне стягнення заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Кредобанк» з відповідача ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Згідно наданих позивачем доказів, ОСОБА_1 не укладав зі ОСОБА_2 договору, яким би був передбачений солідарний обов`язок за зобов`язаннями по кредитному договору № CL-331687 від 26.08.2021.
Передбачена законом умова неподільності предмета зобов`язання також відсутня.
Суд відхиляє, як підставу солідарної відповідальності відповідача ОСОБА_2 , посилання позивача на позицію Верховного суду у справі № 205/5882/18 від 07.10.2020, що дозволяє залучати у спорах, в яких позичальником виступає фізична особа, яка на момент укладення кредитного договору перебувала у шлюбі солідарним відповідачем іншого подружжя, навіть у випадку відсутності окремого договору поруки.
Згідно ч. 3 ст. 61 СК України, у разі, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частиною 4 ст. 65 СК України визначено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
Суд дійшов до висновку, що позивачем не надано доказів використання отриманих ОСОБА_1 кредитних коштів спільно зі ОСОБА_2 в інтересах сім`ї. Крім того, відсутнє підтвердження факту спільного проживання подружжя, ведення спільного господарства та розподілу сімейного бюджету.
Також суд враховує, що відомості про укладення шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не містяться у копії паспорта ОСОБА_1 (а.с. 31-35) а лише в Анкеті-заяві, що датована 26.04.2019 (а.с. 30), тобто актуальні дані щодо існування або припинення даного шлюбу відсутні.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення вимоги про стягнення зі ОСОБА_2 на користь АТ «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором № CL-331687 від 26.08.2021 немає, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Згідно змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Разом з тим, щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно приписів ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1). Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (п. 2).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних для надання правничої допомоги та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги в рамках даної справи, надано не було.
Оскільки понесення позивачем зазначених витрат чи необхідність у їх понесені не підтверджено належними доказами вони не підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача.
Частина 1 ст. 141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги АТ «Кредобанк» підлягають задоволенню лише в частині боржника ОСОБА_1 , то судовий збір підлягає стягненню лише з нього на користь АТ «Кредобанк».
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Позовні вимоги Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.
Суддя Р.В.Сінєльнік