Житомирський апеляційний суд
Справа №279/2563/22 Головуючий у 1-й інст. Воробйова Т.А.
Категорія 44 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №279/2563/22 за позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), Державної казначейської служби України, Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат департаменту соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, про стягнення моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 22 лютого 2023 року, постановлену під головуванням судді Воробйової Т.А. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на його користь завдану моральну шкоду у розмірі 96 000,00 грн; стягнути з Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат департаменту соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації три проценти річних від простроченої суми 3360 грн за весь час прострочення у розмірі 94 629 024,00 грн.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 22 лютого 2023 року провадження у вказаній справі закрите на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, а справу передати на розгляд до Житомирського окружного адміністративного суду.

Зазначає, що формулювання ухвали без прийняття рішення щодо забезпечення права на безперервний розгляд та в розумний строк, щодо строків позовної давності є порушенням його прав. Вважає, що суддя не дотримується судової практики та рішень Верховного Суду. Зокрема в аналогічних справах судді не тільки констатують «позивачу його право звернутися до суду в порядку адміністративного судочинства», але й забезпечують це право, реалізують його.

Так, суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ухвалою від 01 липня 2022 року передає справу № 279/2563/22 «на розгляд Богунського районного суду м. Житомира».

Так, Верховний Суд в аналогічній справі роз`яснив «позивачеві його право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Верховного Суду із заявою про направлення справи до відповідного суду адміністративної юрисдикції» (Постанова ВС від 25 січня 2023 року справа № 295/8799/20).

Такого роз`яснення в оскаржуваній ухвалі немає. Крім того, 06.03.2023 він через підсистему «Електронний суд» подав судді клопотання про передачу справи за підсудністю до Житомирського окружного адміністративного суду.

13.03.2023 подав клопотання про прискорення розгляду заяви про передачу справи за підсудністю до Житомирського окружного адміністративного суду.

Таким чином вважає, що йому не надано можливість захистити своє право в суді. Такий підхід вважає, надмірним формалізмом, який обмежує його доступ до суду, що захищається ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вважає, що суддя не врахувала дані обставини справи та не надала їм належної правової оцінки, а тому дійшла передчасного висновку про повернення позову. Вважає таку ухвалу дискримінаційною, адже по аналогічному позову різними суддями приймаються не однакові рішення.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи сторони та інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на його користь завдану моральну шкоду у розмірі 96000 грн; стягнути з Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат департаменту соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації три проценти річних від простроченої суми 3360 грн за весь час прострочення у розмірі 94629024 грн.

З огляду на характер правовідносин, що виникли між сторонами, зміст їх прав та обов`язків у цих правовідносинах та суб`єктний склад, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що спір між сторонами носить публічно-правовий характер та має розглядатись за правилами адміністративного судочинства, наслідком чого є закриття провадження у справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не свідчать про порушення місцевим судом норм процесуального права та чинення позивачу перешкод у доступі до правосуддя, порушення його права на безперервний розгляд у розумний строк його справи.

Посилання скаржника на Постанову Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 295/8799/20 є недоречним.

Дійсно, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Аналіз вказаної норми свідчить про те, що у випадку закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд апеляційної або касаційної інстанції наділений повноваженнями постановити ухвалу про передачу справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, проте така процесуальна дія не віднесена до компетенції суду першої інстанції.

Клопотання від 06.03.2023 про передачу справи за підсудністю до Житомирського окружного адміністративного суду та від 13.03.2023 про прискорення розгляду заяви про передачу справи за підсудністю до Житомирського окружного адміністративного суду, були подані позивачем після винесення судом ухвали про закриття провадження у даній справі, тому не могли бути розглянуті місцевим судом у порядку, визначеному ЦПК України, про що ОСОБА_1 був повідомлений судом (а.с.161).

Колегія суддів акцентує увагу на тій обставині, що відповідно до положень ст.31 ЦПК України передача справи до іншого суду можлива за умов, передбачених ч.1 цієї статті та в рамках територіальної цивільної юрисдикції, в той час як даний спір віднесений до адміністративної юрисдикції.

В контексті наведеного посилання позивача на ухвалу судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 01 липня 2022 року, якою справу № 279/2563/22 було передано на розгляд Богунського районного суду м. Житомира, є неприйнятним.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції із дотриманням норм процесуального права та жодним чином не є перешкодою для реалізації та захисту позивачем своїх прав у порядку визначеному законом.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 22 лютого 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді