провадження № 2/947/2059/23
23.11.2023 року м. Одеса
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Літвінової І.А.
секретар судового засідання помічник судді Молодов В.С. (за дорученням головуючого на підставі ч. 3 ст. 66 ЦПК України),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одеса цивільну справу
В березні 2023 року до Київського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою, якою просить суд стягнути з ОСОБА_2 кошти у розмірі 1 040 260,45 грн. на відшкодування майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; кошти у розмірі 2 500,00 грн. на відшкодування сплачених коштів за проведення експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого їй, внаслідок ДТП, яка сталася 14.09.2022 року; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 додаткове страхове відшкодування у розмірі 5000,00 грн.
02.06.2023 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси було відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування майнової шкоди та стягнення додаткового страхового відшкодування. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження.
28.06.2023 року від представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого співвідповідач вважає, що вимоги позивача до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» є такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що 22.09.2022 року ОСОБА_1 подала до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» заяву, у відповідності до ст. 36.2 Закону, згідно з якою з сумою страхового відшкодування у розмірі 122 400,00 грн. погодилась, про франшизу по Полісу EP.207524885 в розмірі 2600,00 грн. повідомлена. Також зазначила, що після виплати страхового відшкодування претензій до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» мати не буде. Тобто, сторони письмово погодили розмір страхового відшкодування, який в подальшому був виплачений потерпілій.
Отже, співвідповідач зазначив, що сума страхового відшкодування, що підлягала сплаті потерпілій особі в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу склала 122 400,00 грн., яка і була сплачена позивачу, що підтверджує сам позивач в позовній заяві, а тому додатковому доказуванню не підлягає.
Співвідповідачем окремо зазначено про можливість проведення судового засідання за відсутності представника ПрАТ СК «ПЗУ Україна».
Водночас, 28.07.2023 року, від представника позивача адвоката Швець К.О. до суду подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, якою вона просила суд, у зв`язку із зверненням до суду із заявою про залишення частини позовних вимог без розгляду, на підставі ст. 1194 ЦК України, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, збільшити розмір позовних вимог в частині стягнення коштів на відшкодування майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з ОСОБА_2 та стягнути з винного в ДТП: 1 040 260,45 грн. + 5000,00 грн. = 1 045 260,45 грн. Інші позовні вимоги до ОСОБА_2 - залишити без змін.
28.07.2023 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси заяву про залишення без розгляду позовної заяви в частині позовних вимог до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про стягнення додаткового відшкодування задоволено та залишено без розгляду позовну заяву в частині позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення додаткового відшкодування у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень. Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Швець К.О. про збільшення розміру позовних вимог до ОСОБА_2 задоволено та збільшено розмір позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди у розмірі 1 045 260 (один мільйон сорок п`ять тисяч двісті шістдесят) гривень 45 (копійок.
08.11.2023 року протокольною ухвалою Київського районного суду м. Одеси було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Сторони до судового засідання не з`явились.
Від представника позивача адвоката Швець К.О. надійшла заява про проведення розгляду справи без її участі та про відсутність заперечень проти проведення заочного розгляду справи.
Враховуючи положення статей 280,281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи за наявними у ній матеріалами.
При вирішені питання щодо розгляду справи в заочному порядку суд виходив з того, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.
Дослідивши матеріали справи, заяви сторін, докази надані позивачем на підтвердження обставин заявлених вимог, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви ОСОБА_1 з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 14.09.2022 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Nissan Lеаf, д.н.з. НОМЕР_1 , Toyota Prado, д.н.з. НОМЕР_2 та Lexus, д.н.з. НОМЕР_3 , про що т.в.о. інспектора ВР та ОМ ДТП в Одеській області ДПП сержантом поліції Совковим І.В. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 361252 від 06.10.2022 року, що підтверджується копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 361252 від 06.10.2022 року та схемою огляду ДТП до нього.
Згідно з частиною шостою статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії, та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Nissan Lеаf, державний номер НОМЕР_1 , на вул. Жаботинського при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Ю. Геллера не надав перевагу у русі автомобілю Toyota Prado, державний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі на вул. Ю. Геллера та скоїв з ним зіткнення, після чого за інерцією скоїв зіткнення з автомобілем LEXUS RX 200T, державний номер НОМЕР_3 . Від дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Автотранспортний засіб LEXUS, д.н.з. НОМЕР_3 , 2017 р.в. належить ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .
Вартість відновлювального ремонту автомобіля LEXUS RX 200T, реєстраційний номер НОМЕР_3 , становить 1 167 660, 45 грн.; вартість матеріального збитку 783 991,27 грн., що підтверджується копією висновку експертного, автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу № 7419 від 02.10.2022 року.
Позивачем було самостійно оплачено проведення експертного дослідження, про що свідчить рахунок № 118 від 20.09.2022 року та квитанція з електронної платіжної системи від 20.09.2022 року.
Власником автомобіля Nissan Lеаf, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував відповідач під час вчинення адміністративного правопорушення є ОСОБА_3 , що застрахував свою цивільно-правову відповідальність в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». Зазначене підтверджується копією страхового полісу № ЕР.207524885. Ліміт страхової виплати становить 130 000,00 грн.
ОСОБА_1 від ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виплачено страхове відшкодування у розмірі 122 400,00 грн., з яким вона погодилася. Факт виплати підтверджується копією заяви та копією квитанції з електронної платіжної системи від 06.10.2022 року на суму 122 400 грн.
Отже, зміст спірних правовідносин між сторонами стосується стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала.
За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За змістом статей 9, 22 - 28, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 отримала страхове відшкодування у розмірі 122 400,00 грн., з яким вона погодилася відповідно до заяви, наданою нею до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», що наявна в матеріалах справи.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Статтями 28, 29 Закону №1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зістаттею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_2 як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.
Таким чином, розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ОСОБА_2 , як з особи, винної у вчиненні ДТП, на користь ОСОБА_1 становить 1 045 260 гривень 45 копійок (1 167 660,45 грн. 122 400,00 грн.)
Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги про стягнення витрат, понесених у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу внаслідок ДТП в розмірі 1 045 260 гривень 45 копійок, підлягають задоволенню та стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 витрат на відшкодування майнової шкоди у розмірі 1 045 260,45 грн.
Щодо розподілу судових витрат.
ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_2 судові витрати та витрати, пов`язані з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, автомобіля LEXUS RX200T, реєстраційний номер НОМЕР_3 , внаслідок ДТП, яка сталася 14.09.2022 року в розмірі 2 500,00 грн.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в т.ч. витрати пов`язані з проведенням експертизи.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує в тому числі чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову (ч. 2 ст. 141 ЦПК України).
Так, витрати, здійснені позивачем за проведення експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, пов`язані з розглядом справи, оскільки саме на підставі висновку експерта встановлено розмір матеріальної шкоди, нанесеної позивачу. А тому, зазначені витрати повинні бути відшкодовані відповідачем.
В матеріалах справи наявна копія квитанції з електронної платіжної системи від 20.09.2022 року на суму 2500 грн. за проведення експертного дослідження та квитанція про сплату судового збору на суму 10 477, 60 грн.
Оскільки, позивачем всі витрати підтверджені належним чином, вони підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 22, 23, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 81, 82, 133, 137, 141, 259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ; адреса: АДРЕСА_2 ) витрати на відшкодування майнової шкоди у розмірі 1 045 260 (один мільйон сорок п`ять тисяч двісті шістдесят) гривень 45 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ; адреса: АДРЕСА_2 ) витрати за проведення експертного авто товарознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ; адреса: АДРЕСА_2 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 10 477 (десять тисяч чотириста сімдесят сім) гривень 60 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Днем складення повного рішення суду є 30 листопада 2023 року.
Суддя Літвінова І. А.