Ухвала

30 травня 2023 року

м. Київ

справа № 607/21546/21

провадження № 61-7847ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 січня 2023 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 26 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління житлово комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «БУДСЕРВІС» про захист прав споживача шляхом визнання недійсним правочину,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до управління житлово комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «БУДСЕРВІС» (далі - ТОВ «КК «БУДСЕРВІС»), в якому просив суд: визнати недійсним договір № 659у

від 01 листопада 2021 року, укладений між управлінням житлово комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради та ТОВ « КК «БУДСЕРВІС» з моменту його укладення.

Рішенням Тернопільського міського суду Тернопільської області від 18 січня 2023 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 26 квітня 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до управління житлово комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради, ТОВ «КК «БУДСЕРВІС» про захист прав споживача шляхом визнання недійсним договору № 659у від 01 листопада 2021 року, укладеного між управлінням житлово комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради та ТОВ «КК «БУДСЕРВІС» відмовлено.

Судові витрати віднесено на рахунок держави

23 травня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 січня 2023 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 26 квітня 2023 року (надійшла до суду 26 травня 2023 року), в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України (пункти 1, 2, 3 чи 4), що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Так, у тексті касаційної скарги є посилання на постанову Верховного Суду від 31 серпня 2021 року у справі № 607/6153/17, однак предмет спору у справі, на яку посилається заявник, стосується скасування окремого абзацу додатку рішення виконавчого комітету міської ради та скасування наказу управління міської ради.

У справі № 607/21546/21, у якій подано дану касаційну скаргу, предметом позову є визнання договору недійсним.

Тобто правовідносини у справі № 607/21546/21, у якій подано дану касаційну скаргу, та у справі № 607/6153/17, на яку посилається заявник, не є подібними.

Верховний Суд також звертає увагу заявника на те, що посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, як на підставу касаційного оскарження, не може бути прийняте касаційним судом, оскільки воно

є загальним та не відповідає вимогам, викладеним у ЦПК України.

Зокрема, заявник не вказує, щодо питання застосування якої саме норми права та у яких саме подібних правовідносинах, на думку заявника, відсутній висновок Верховного Суду.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 січня 2023 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 26 квітня 2023 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць