Справа № 635/20/23
Провадження №2/635/116/2023
23 листопада 2023 року смт. Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Назаренко О.В.,
за участю секретаря судового засідання Панас О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно та поділ спільного майна подружжя,
Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача.
позивач ОСОБА_1 звернулася до Харківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати житловий будинок «А-1» з прибудовами а2,а3, загальною площею 87,00 кв.м., житловою площею 55,00 кв.м., з надвірними будівлями літери «Б», «В», «У», «К», розташований за адресою АДРЕСА_1 спільно. сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; припинити право спільної власності подружжя та визнати за ОСОБА_1 право власності на частину житлового будинку «А-1» з прибудовами а2,а3, загальною площею 87,00 кв.м., житловою площею 55,00 кв.м., з надвірними будівлями літери «Б», «В», «У», «К», який розташований за адресою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 18 липня 1981 року вона перебуває в шлюбі з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначає, що після одруження у них з чоловіком не було власного житла і вони жили у її сестри ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 . 06 серпня 1984 року за нотаріально посвідченим договором Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради народних депутатів її чоловіку ОСОБА_2 було передано в безстрокове користування земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 для будівництва житлового будинку. Після отримання вище зазначеної земельної ділянки вони з чоловіком почали на ній будувати свій житловий будинок. Для будівництва фундаменту та стін будинку наймали фахівців, роботу яких оплачували з власних заощаджень. Дах і внутрішні роботи робили самі.Будівельні матеріали також купували з власних заощаджень.Позивач зазначає, що в будівництві будинку брала активну участь як грошима так і власною працею. Після основної роботи вона мазала стіни, фарбувала столярні вироби, ошкурювала деревину для даху, готувала їжу для майстрів, окрім цього доглядала за малолітньою донькою та управлялася по господарству.З 1978 року вона постійно була працевлаштована і мала власний стабільний заробіток. Чоловік також працював на заводі «Радіореле» в м. Харкові і мав власний стабільний заробіток. Якщо не вистачало коштів на будівництво, то вони позичали їх у її сестри ОСОБА_3 . В 1990 році вони закінчили будівництво і вселилися в свій будинок. За спільною домовленістю з чоловіком вони вирішили оформити право власності на даний будинок на нього.15 лютого 1992 року Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради народних депутатів її чоловіку було видане свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 . В даному будинку вона зареєстрована і проживає до теперішнього часу. Останні роки ОСОБА_2 почав зловживати спиртними напоями та завів сумнівні знайомства з людьми, які на її погляд не є благополучними. Поведінка чоловіка змінилася, він став агресивним в розмовах.Декілька разів під час розмов він зауважував, що саме він є власником будинку і якщо захоче то вижене її з нього.також вказує, що з будинку зникли оригінали правовстановлюючих документів на будинок. Вважає, що збудований ними будинок є спільною власністю, але ці вислови чоловіка і факт зникнення документів стали наводити на думки, що хтось може скористатися його слабкістю до алкоголю і схилити його до відчуження будинку.В зв`язку з чим вважає за необхідне захистити своє право на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 шляхом визнання права власності на його частину. За вказаних обставин вона звернулася до суду з даним позовом.
Аргументи учасників справи.
23 листопада 2023 року від позивача надійшла заява, відповідно до якої просить слухати справу у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити.
Рух справи.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно та поділ спільного майна подружжя прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно та поділ спільного майна подружжя задоволено частково. Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуженням житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_2 . У задоволенні іншої частини вимог заяви про забезпечення позову відмовлено.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 липня 2023 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно та поділ спільного майна подружжя закрито. Призначено цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно та поділ спільного майна подружжя до судового розгляду.
Участь у справі сторін та інших учасників справи.
23 листопада 2023 року від позивача надійшла заява, відповідно до якої просить слухати справу у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Згідно зі статтею 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 уклали шлюб 18 липня 1981 року, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_1 , виданим Харківським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області 14 квітня 1998 року (Повторне), актовий запис №151.
На підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, житловою площею не більше 60 кв. м., 06 серпня 1984 року ОСОБА_2 було передано в безстрокове користування земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 для будівництва житлового будинку.
15 лютого 1992 року Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради народних депутатів видане свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 .
ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 постійно з 21 листопада 1997 року.
Як вбачається із довідки Приватного підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №1073 від 21.12.2022, відповідно до матеріалів технічної інвернтаризації, станом на 21.11.2022 об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою АДРЕСА_1 складається з житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 87,00 кв.м., житловою55,00 кв.м.; гаражу літ. «Б»; погребу літ. «В»; вбиральні літ. «У»; колонки літ. «К»; огорожі №1-4; вигрібної ями №5. Самочинне будівництво чи переобладнання за вищевказаною адресою відсутні. Інвентаризаційна вартість станом на 21.12.2022 в цінах на 01.01.2019 складає 371329 грн.
Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.
Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інакше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
У частині четвертій статті 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.
Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Відповідно до ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Частиною 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК та ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Верховний Суд зазначив, що якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.
З огляду на зазначене, презумпція спільності майна, набутого подружжям у шлюбі, не спростована.
Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована. У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними.
Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Суд приходить до висновку, що спірне нерухоме майно є об`єктом права спільної сумісної власності сторін, тобто наявні законні підстави для визнання за ними по 1/2 частині на житловий будинок «А-1» з прибудовами а2,а3, загальною площею 87,00 кв.м., житловою площею 55,00 кв.м., з надвірними будівлями літери «Б», «В», «У», «К», розташований за адресою АДРЕСА_1 .
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які позивач посилалася як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволенні позову.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 12, 81, 247, 263-265 ЦПК України, суд,-
позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати житловий будинок «А-1» з прибудовами а2,а3, загальною площею 87,00 кв.м., житловою площею 55,00 кв.м., з надвірними будівлями літери «Б», «В», «У», «К», розташований за адресою АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Припинити право спільної власності подружжя та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку «А-1» з прибудовами а2,а3, загальною площею 87,00 кв.м., житловою площею 55,00 кв.м., з надвірними будівлями літери «Б», «В», «У», «К», який розташований за адресою АДРЕСА_1 .
Іншу 1/2 частину житлового будинку «А-1» з прибудовами а2,а3, загальною площею 87,00 кв.м., житловою площею 55,00 кв.м., з надвірними будівлями літери «Б», «В», «У», «К», який розташований за адресою АДРЕСА_1 залишити за ОСОБА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості, що не проголошуються:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 30 листопада 2023 року.

Суддя О.В. Назаренко