Ухвала

22 травня 2023 року

м. Київ

справа № 496/4624/21

провадження № 61-5856ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 15 квітня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , до Дочірнього підприємства «Біляївський ринок» Одеської облспоживспілки, третя особа - Біляївська міська рада Одеської області, про визнання недійсними договорів оренди землі та додаткової угоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Біляївський ринок» Одеської облспоживспілки, третя особа - Біляївська міська рада Одеської області, про визнання недійсними договорів оренди землі та додаткової угоди.

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив: заборонити відповідачу самостійно або через інших осіб здійснювати будь-які прямі або непрямі дії, спрямовані на вивільнення контейнерів, павільйонів, приміщень від обладнання і працівників, які використовують за свої кошти побудовані та встановлені, маючи на руках тільки договір оренди земельної ділянки, або взагалі ніяких документів, до набрання рішенням у справі законної сили; для забезпечення позову шляхом встановлення заборони для відповідача самостійно або через інших осіб здійснювати будь-які прямі або непрямі дії, спрямовані на попередження користування павільйоном 20 кв. м, на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , які побудували та встановили на території ринку батьки позивачів, коли він належав Біляївській райспоживспілці, їх як власників або людей які приходять чи працюють в павільйони.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 15 квітня 2022 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 12 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , залишено без задоволення, а ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 15 квітня 2022 року - без змін.

19 квітня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 15 квітня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 грудня 2022 року, в якій, просять скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 353 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпеченні позову.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Постанова апеляційного суду за результатами перегляду ухвали суду першої інстанції щодо відмови у забезпеченні позову не може бути переглянута судом касаційної інстанції, оскільки відповідна ухвала місцевого суду переглядалася в апеляційному порядку на підставі пункту 4 частини першої статті 353 ЦПК України, який відсутній в переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені в касаційному порядку після їх апеляційного перегляду згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Гарсія Манібардо проти Іспанії» від 15 лютого 2000 року зазначено, що спосіб, у який стаття 6 застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. ЄСПЛ зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом першим статтею 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12 липня 2001 року у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини»).

Системне тлумачення статей 353, 389 ЦПК України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.

Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на касаційне оскарження деяких ухвал місцевого суду (та постанов суду апеляційної інстанції за результатами їх перегляду) окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на оскарження таких ухвал місцевого суду (та постанов суду апеляційної інстанції за результатами їх перегляду) взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення у справі.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявниками судові рішення не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Помилкове зазначення в постанові Одеського апеляційного суду від 12 грудня 2022 року про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для касаційного перегляду оскаржуваного судового рішення, оскільки такий перегляд не відповідатиме положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на розгляд її справи судом, встановленим законом.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання заявників про поновлення строку на касаційне оскарження.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 15 квітня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , до Дочірнього підприємства «Біляївський ринок» Одеської облспоживспілки, третя особа - Біляївська міська рада Одеської області, про визнання недійсними договорів оренди землі та додаткової угоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко