ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4619/23 Справа № 932/4227/22 Суддя у 1-й інстанції - Куцевол В.В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Барильської А.П.,

суддів: Зайцевої С.А., Максюти Ж.І.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу

Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк

на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 лютого 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2022 року акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк") звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що 21 лютого 2009 року ОСОБА_1 звернулась до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву без номеру. Відповідачці було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 46000 грн. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка, станом на 11 липня 2022 року, допустила заборгованість у загальному розмірі 54 801 грн., яка складається з наступного: 46 719,14 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 8 081,86 грн. заборгованість за простроченими відсотками, а тому просили стягнути зазначену заборгованість та витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 лютого 2023 року позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ ПриватБанк заборгованість за простроченим тілом кредиту за кредитним договором №б/н від 21 лютого 2009 року, яка станом на 11 липня 2022 року, становить 46 719,14 грн. Вирішено питання стосовно судових витрат (а.с.56-60).

В апеляційній скарзі АТ КБ ПриватБанк, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за простроченими відсотками та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов Банку задовольнити та стягнути вказані відсотки.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що в підписаних Анкеті-заяві та довідці про умови кредитування узгоджено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць (30 % річних) на залишок заборгованості. Вказували, що розрахунок заборгованості відповідачкою не спростований та не надано доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту. Зазначали що те, що відповідачка користувалася кредитними коштами, частково сплачувала заборгованість за кредитом є доказом приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, Тарифів, та прийняття умов, запропонованих Банком, та виконанням договору (а.с.89-92).

Відповідачка своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористалась.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову становить 54 801 грн. та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Рішення суду першої інстанції переглядається лише в частині відмовлених позовних вимог, в іншій частині рішення не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом згідно зі статтею 367 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія доходить висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в оскаржуваній частині не відповідає, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач 21 лютого 2009 року звернулася до Банку з Анкетою - заявою, за умовами якої позивач надав відповідачці кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було збільшено до 46 000 грн.

Кредитним договором, на думку позивача, є сукупність документів, що містять умови надання кредиту, а саме: заява позичальниці від 21 лютого 2009 року, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт.

Відповідачка неналежно виконувала свої зобов`язання, і у неї перед позивачем, станом на 11 липня 2022 року, утворилась заборгованість у розмірі 54 801 грн., яка складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту 46 719,14 грн.; заборгованості за простроченими відсотками 8 081,86 грн..

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ ПриватБанк в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками, суд першої інстанції виходив із недоведеності та необґрунтованості позовних вимог в цій частині, оскільки надані Банком Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в Анкеті-заяві позичальниці, яка безпосередньо підписана відповідачкою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальницею запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порядок та підстави нарахування відсотків за користування чужими грошовими коштами, зокрема кредитними коштами банку, передбачені статтями 1048 та 1056-1 ЦК України.

Зокрема, частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Якщо інше не встановлено законом, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, а в разі збільшення процентної ставки - поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова ставка.

У разі незгоди позичальника із збільшенням процентної ставки позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за договором у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дня отримання повідомлення про збільшення процентної ставки. З дня погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі зобов`язання сторін за таким договором припиняються. При цьому до моменту повного погашення заборгованості, але не більше 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про збільшення процентної ставки, застосовується попередній розмір процентної ставки.

У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен забезпечувати точне визначення розміру процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитодавець не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самої Анкети-заяви, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: www.privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт та витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що саме цей витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку розуміла відповідачка ОСОБА_1 , ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ ПриватБанк.

Також, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-16 цс 15 і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Колегія суддів вважає, що у цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин (21 лютого 2009 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (04 серпня 2022 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції правильно виходив із того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які надав банк, відповідачка розуміла, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131 цс 19.

В той же час, колегія суддів зауважує, що як вбачається з матеріалів справи, зокрема з підписаних відповідачкою Анкети-заяви від 21 лютого 2009 року та Довідкою про умови кредитування з використанням кредитної карти Універсальна, 55 днів пільгового періоду від 21 лютого 2009 року, між сторонами у належній формі було погоджено розмір процентної ставки за користування кредитним лімітом, яка складає 2,5% на місяць. (а.с.26-26 зворот, 27).

З розрахунку заборгованості, наданого Банком вбачається, що відсотки за користування кредитними коштами нараховувались саме у визначеному сторонами розмірі. (а.с.5-6,7-10 зворот,11-14 зворот).

На підставі чого, колегія суддів вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення на користь Банку заборгованості по простроченим відсоткам, оскільки Банк ставить питання про стягнення відсотків, визначених підписаною позичальником Заявою-анкетою від 21 лютого 2009 року.

Таким чином, зважаючи на те, що суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність Банком факту користування позичальницею кредитними коштами та наявності заборгованості останньої в розмірі 46 719,14 грн., зважаючи на те, що правильність розрахунку судом першої інстанції розміру заборгованості за простроченим тілом кредиту судом апеляційної інстанції не перевіряється, як таке, що не оскаржується, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення на користь Банку заборгованості за простроченими відсотками за кредитним договором б/н від 21 лютого 2009 року в розмірі 8 081,86 грн..

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до підпункту 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України Про судовий збір за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду підлягає сплаті судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно з пунктом 4 статті 6 Закону України Про судовий збір якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Таким чином, зважаючи що на час звернення до суду першої інстанції з позовом, АТ КБ ПриватБанк було сплачено судовий збір в розмірі 2 481 грн., враховуючи розмір задоволених судом першої інстанції позовних вимог, що складає 85,25% (46 719,14 грн х 100% : 54 801 грн), колегія суддів доходить висновку, що сума судового збору, що підлягала сплаті позивачем під час звернення до суду апеляційної інстанції мала складати 548,93 грн. з розрахунку ((2 481 грн - (2 481 грн х 85,25% : 100%)) х 150%).

В той же час, як вбачається з матеріалів цивільної справи, при зверненні з апеляційною скаргою, АТ КБ ПриватБанк було сплачено 3 721,50 грн., тобто судовий збір було сплачено апелянтом надмірно.

При цьому, колегія суддів зауважує, що надмірно сплачена апелянтом сума судового збору за подання апеляційної скарги не підлягає стягненню з відповідачки, що інакше призвело би до порушення прав відповідачки, в той же апелянт не позбавлений можливості скористатися своїм правом, передбаченим частиною 1 статті 7 Закону України Про судовий збір та звернутися із клопотанням про повернення внесеного банком судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідачки ОСОБА_1 на користь АТ КБ ПриватБанк підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в розмірі 548,93 грн. та за задоволення позовних вимог в частині стягнення прострочених відсотків у розмірі 365,95 грн. (2 481 грн. - (2 481 грн. х 85,25% : 100%), що сукупно становить 914,88 грн..

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 лютого 2023 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за простроченими відсотками скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченими відсотками задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк () заборгованість за кредитним договором № б/н від 21 лютого 2009 року за простроченими відсотками у розмірі 8 081,86 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк () судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 914,88 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: С.А. Зайцева

Ж.І. Максюта