ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року м.Суми

Справа №577/1997/23

Номер провадження 22-ц/816/1699/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Юсан Інною Олександрівною

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 липня 2023 року у складі судді Потій Н.В., ухваленого в м. Конотоп Сумської області, повний текст якого складено 31 липня 2023 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання,

в с т а н о в и в :

У квітні 2023 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Юсан І.О. звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 07 березня 2003 року вона перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Конотопського міськрайонного суду від 11 березня 2016 року розірвано. Мають спільну дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час навчається в державному вищому навчальному закладі «Київський національний економічний університет ім. Вадима Гетьмана», на денній формі навчання, спеціальність психологія, спеціалізація економічна та соціальна психологія, факультет управління персоналом соціології та психології. Дата закінчення навчання 30 червня 2026 року.

Загальна вартість освітньої послуги складає 104800 грн.

Вказувала, що дочка перебуває на утриманні позивача, відповідач матеріальну допомогу не надає.

Зазначала, що вона працює на посаді медичної сестри з масажу КПН Конотопської міської ради «Конотопської ЦРЛ ім. академіка Михайла Давидова», отримує заробітну плату у розмірі 8302,50 грн.

Відповідач має стабільний заробіток, інших осіб на утриманні не має, на хронічні хвороби не хворіє.

Посилаючись на вищевказані обставини, просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до закінчення навчання.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 липня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення ОСОБА_3 навчання, починаючи стягнення з 26 квітня 2023 року і до 30 червня 2026 року.

У разі припинення навчання, право на стягнення аліментів припиняється.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 1073 грн 60 коп. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 адвокат Юсан І.О. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення на утримання дочки аліментів у розмірі частини з усіх видів заробітку.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач не може працювати чи є непрацездатним, а навпаки має постійне місце роботи та отримує стабільний дохід.

Стверджує, що посилання відповідача на те, що він хворіє, не може братися судом до уваги, оскільки медична документація видана йому у 2018 році, а тому вказані документи про стан здоров`я відповідача не підтверджують наявність у відповідача захворювання в 2023 році.

Також відповідачем не надано доказів на підтвердження того, скільки він витрачає коштів на лікування щомісяця.

Вказує, що суд першої інстанції застосовуючи поняття прожитковий мінімум не врахував того, що дочка навчається на платній основі за денною формою навчання, кожного року потрібно сплачувати 26 000 грн за навчання, дочка обмежена у можливості працювати та отримувати дохід для повноцінного задоволення свої матеріальних потреб.

В установлений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу, відповідачем подано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Враховуючи, що предметом спору у даній справі є стягнення аліментів, ціна позову є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 07 березня 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб.

Сторони мають спільну дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 11 березня 2016 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 07 березня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Конотопського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис № 93. Залишено на виховання ОСОБА_1 малолітню дочку ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10).

Відповідно до довідки Київського національного економічного університету ім. Вадима Гетьмана» від 31 січня 2023 року № 3758 ОСОБА_3 навчається на першому курсі факультету управління персоналом, соціології та психології в даному навчальному закладі, на денній формі навчання, термін закінчення навчання 30 червня 2026 року (а.с.12).

Відповідно до договору № 222017 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 26 вересня 2022 року, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання ОСОБА_3 становить 104800 грн (щосеместрово по 13100 грн) (а.с.14).

Згідно з довідкою Комунального некомерційного підприємства Конотопської міської ради «Конотопська центральна районна лікарня ім. академіка Михайла Давидова» від 24 квітня 2023 року, ОСОБА_1 працює на посаді сестри медичної з масажу та у період з 01 січня 2023 року по 31 березня 2023 року отримала заробітну плату в сумі 30 375 грн (а.с. 13).

З довідки ТОВ «Конотопський авіаремонтний завод» від 18 липня 2023 року № 28 вбачається, що ОСОБА_2 працює на посаді кур`єра та за період з 01 січня 2023 року по 30 червня 2023 року нарахована заробітна плата: січень 2023 року 9415,47 грн, лютий 2023 року 9207,50 грн, березень 2023 року 15920,73 грн, квітень 2023 року 11146,36 грн, травень 2023 року 9812,44 грн, червень 2023 року 8920,40 грн, всього: 64422,90 грн (а.с.57).

Відповідно до витягу №7125 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 12 липня 2023 року, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , 1977 року народження, з 12.05.2000 по т.ч. та ОСОБА_3 , 2005 року народження, з 19 квітня 2005 року по т.ч. (а.с. 55).

14 липня 2016 року ОСОБА_2 знятий з реєстрації місця проживання. Остання реєстрація за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 32-33).

ОСОБА_5 є матір`ю ОСОБА_2 (а.с.30).

З виписки з протоколу лікарської комісії КЗ «Конотопська міська лікарня» від 02 березня 2018 року № 332 вбачається, що ОСОБА_2 потребує працевлаштування без роботи на висоті, біля вогню, води, рухомих механізмів, діючих електроустановок, без підняття ваги більше 8 кг постійно. Діагноз: ЦВХ ДЕП ІІ ст. змішаного ґенеза. Епісиндром. (а.с.35). Рекомендовано проти судомне лікування (а.с. 36 на звороті).

Згідно висновку МРТ обстеження головного мозку ОСОБА_2 встановлено діагноз «МР-ознаки» церебральної мікроангіопатії (прояв дисцикуляторної енцифалопатії), атрофічні зміни головного мозку» (а.с. 37).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що надані по справі докази свідчать про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на повнолітню дитину у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку до закінчення дитиною навчання. При визначенні розміру аліментів судом враховано стан здоров`я відповідача та рівність обов`язку обох батьків утримувати повнолітню дочку.

Колегія суддів погоджується із рішенням суду та не вбачає підстав для зміни присудженого до стягнення розміру аліментів.

Так, відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною 1 статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Як передбачено частиною 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Тобто, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Сімейний кодекс України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Визначений судом першої інстанції розмір аліментів 1/6 частка від доходів відповідача, є достатнім та відповідає майновому становищу обох з батьків, а також їх повнолітньої дочки.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дочки правильно враховано незадовільний стан здоров`я відповідача, а саме те, що він має діагноз - ЦВХ ДЕП ІІ ст. змішаного ґенеза. Епісиндром. Як убачається з виписки лікарської комісії відповідачу постійно встановлено обмеження в працевлаштуванні, а саме: працевлаштування без роботи без роботи на висоті, біля вогню, води, рухомих механізмів, діючих електроустановок, без підняття ваги більше 8 кг.

Позивачем, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що повнолітня дочка потребує допомогу на своє утримання від свого батька у розмірі частини від його доходу, з огляду на рівність обов`язків обох з батьків матеріально забезпечувати дитину.

Також позивачкою не доведено те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки в більшому розмірі, враховуючи його стан здоров`я.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Юсан Інною Олександрівною, залишити без задоволення.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов