Справа № 128/2638/23
Провадження № 22-ц/801/2205/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шевчук Л. П.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 рокуСправа № 128/2638/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя - доповідач),

суддів Оніщука В. В., Рибчинського В. П.,

розглянув у порядку письмового провадження справу за матеріалами заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 10.08.2023 року, постановлену у складі судді Шевчук Л. П. в приміщенні суду в м. Вінниця, -

в с т а н о в и в :

Судовим наказом Вінницького районного суду Вінницької області від 25.07.2023 року по справі № 128/2638/23 стягнуто з ОСОБА_1 на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Товариство з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 10264 грн 48 коп. /а. с. 24/.

07.08.2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування судового наказу Вінницького районного суду Вінницької області від 25.07.2023 року /а. с. 28/.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 10.08.2023 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу - повернуто заявниці. /а. с. 33/.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу (вх. № 8748 від 20.10.2023 року), в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що ухвала суду є необґрунтованою, висновки суду не грyнтуються на жодному доказі, у зв`язку з чим ОСОБА_1 не має можливості пересвідчитись в тому, на підставі яких даних місцевий суд дійшов до своїх висновків.

Подаючи заяву про скасування судового наказу ОСОБА_1 надала докази сплати судового збору (квитанція № ЕВМ5-ВТ6Х-Т74Н-926В від 07.08.2023 року) в сумі 134.20 грн. 07.08.2023 року.

Відповідно до відповіді ГУ ДКС України у Вінницькій області (вих № 05-20-12/6423 від 16.10.2023 року) на запит ОСОБА_1 повідомлено, що на бюджетний рахунок UA0002071, відкритий в Казначействі на ім`я ГУК у Вінницькій області для території Вінницького району для зарахування до державного бюджету надходжень за кодом класифікації доходів бюджету 22030101 «Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050), 07.08.2023 року були зараховані кошти в сумі 134,20 грн згідно платіжної інструкції АТ «ТАСКОМБАНК» № 07/08/3274 від 07.08.2023 року, призначення платежу: *;101; НОМЕР_1 ; Судовий збір, за позовом ОСОБА_1 , Вінницький районний суд Вінницької області.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції необґрунтовано повернув заяву про скасування судового наказу.

02.11.2023 року до Вінницького апеляційного суду надійшов через систему Електронний Суд відзив ТОВ «Енера Вінниця», в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Справа розглядається в порядку частини другої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (частина перша статті 170 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додаються: документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно з частиною шостою статті 170 ЦПК України у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Постановляючи ухвалу про повернення на підставі частини шостої статті 170 ЦПК України заяви про скасування судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заявницею надано квитанцію про сплату судового збору, однак судовий збір не зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України, а тому слід вважати судовий збір несплаченим.

Проте, зазначений висновок суду першої інстанції зроблений з порушенням норм процесуального права з огляду на наступне.

Статтею 9 Закону України «Про судовий збір» визначено, що суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, то суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені процесуальним законодавством, зокрема в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

Таким чином, обов`язок перевірки факту зарахування судового збору та в якій справі це вчинено покладається на суд. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі № 9901/144/20; у постановах Верховного Суду: від 23.01.2019 року у справі № 826/2429/18; від 20.02.2019 року у справі № 823/1940/18; від 25.01.2021 року у справі №914/1131/20.).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 260 ЦПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається, зокрема, з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Як видно зі справи, ОСОБА_1 із заявою про скасування судового наказу Вінницького районного суду Вінницької області від 25.07.2023 року також подано доказ сплати судового збору (квитанцію № ЕВМ5-ВТ6Х-Т74Н-926В від 07.08.2023 року).

Суд першої інстанції зазначаючи про те, що судовий збір сплачений ОСОБА_1 згідно квитанції № ЕВМ5-ВТ6Х-Т74Н-926В від 07.08.2023 року не зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України не зазначив в оскаржуваній ухвалі на підставі чого судом зроблено зазначений висновок, тоді як висновки суду не повинні ґрунтуватися на припущеннях.

Наявний у справі акт звірки надходжень коштів до казначейства станом на 07.08.2023 року згідно квитанції № ЕВМ5-ВТ6Х-Т74Н-926В від 07.08.2023 року в сумі 139,20 грн, підписаний секретарем суду Бондаренко Н., відповідно до якого секретарем суду не виявлено підтвердження у системі КП «Д-3» надходжень коштів про сплату судового збору, колегія суддів вважає не належним доказом, оскільки факт зарахування або незарахування судового збору підтверджується інформацією з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

При цьому, оскаржувана ухвала Вінницького районного суду Вінницької області постановлена 10.08.2023 року, доказів, які б підтверджували факт незарахування судового збору сплаченого ОСОБА_1 в сумі 134,20 грн згідно квитанції № ЕВМ5-ВТ6Х-Т74Н-926В від 07.08.2023 року станом на день постановлення ухвали суду у справі немає.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до відповіді ГУ ДКС України у Вінницькій області (вих. № 05-20-12/6423 від 16.10.2023 року) на її запит повідомлено, що на бюджетний рахунок UA0002071, відкритий в Казначействі на ім`я ГУК у Вінницькій області для території Вінницького району для зарахування до державного бюджету надходжень за кодом класифікації доходів бюджету 22030101 «Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050), 07.08.2023 року були зараховані кошти в сумі 134,20 грн згідно платіжної інструкції АТ «ТАСКОМБАНК» № 07/08/3274 від 07.08.2023 року, призначення платежу: *;101; НОМЕР_1 ; Судовий збір, за позовом ОСОБА_1 , Вінницький районний суд Вінницької області.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою та в суду були відсутні правові підстави для повернення заяви ОСОБА_1 ..

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (стаття 379 ЦПК України).

Виходячи із викладеного, ухвала суду першої інстанції підлягає скасування, а справа направлення до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Щодо розподілу судових витрат.

З урахуванням вимог статті 141 ЦПК України, відповідно до яких, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, апеляційний суд не вбачає підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, оскільки судом апеляційної інстанції справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 379, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 10.08.2023 року у даній справі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: В. В. Оніщук

В. П. Рибчинський