РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2023 року

м. Рівне

Справа № 562/2304/22

Провадження № 22-ц/4815/605/23

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Майданіка В.В.,

суддів: Ковальчук Н.М.,

Хилевича С.В.,

секретар Пиляй І.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія",

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рівне цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 28 лютого 2023 року, ухвалене у складі судді Ковалика Ю.А. в м. Здолбунів Рівненської області, дата складення повного тексту рішення не зазначено, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" про розірвання договорів оренди землі,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позовної заяви, оскаржуваного судового рішення та апеляційної скарги

31 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила:

--- розірвати Договір оренди землі б/н від 10.09.2014 року, укладений між орендодавцем ОСОБА_2 та орендарем ТОВ "Західна агровиробнича компанія", запис про інше речове право 39840282 про оренду земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :20:001:0058;

--- розірвати Договір оренди землі б/н від 11.09.2014 року, укладений між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем ТОВ "Західна агровиробнича компанія", запис про інше речове право 39840011 про оренду земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :20:001:0054.

Вказаний позов обґрунтований наступним.

Вона на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 237288 є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :20:001:0054, площею 1,3872 га, яка розташована на території колишньої Спасівської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області.

Її чоловікові ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 237294 належить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :20:001:0058, площею 1,3753 га, яка розташована на території колишньої Спасівської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області.

10 вересня 2014 року між ОСОБА_2 та ТОВ "Вир" було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 5 років. Додатковою угодою від 18.06.2018 року, яку він не підписував, було змінено орендаря на ТОВ "Західна агровиробнича компанія".

11 вересня 2014 року між нею та ТОВ "Вир" було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 5 років. Додатковою угодою від 18.06.2018 року, яку вона не підписувала, було змінено орендаря на ТОВ "Західна агровиробнича компанія".

25 вересня 2021 року вона та її чоловік ОСОБА_2 звернулися з листами-повідомленнями до відповідача про те, що бажають самостійно господарювати на своїх земельних ділянках, так як ТОВ "Західна агровиробнича компанія" використовує їхні земельні ділянки безпідставно. Однак, будь якої відповіді вони не отримали.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Відповідно до ст.1269 ЦК України вона подала у визначений строк заяву про прийняття спадщини до Здолбунівської державної нотаріальної контори, а тому вона є єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка, що підтверджується довідкою.

18 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернулася повторно з листами-повідомленнями до відповідача про те, що її земельні ділянки засіяні нею, на що відповідач ТОВ "Західна агровиробнича компанія" не заперечував.

Орендної плати за вказані ділянки не отримувала.

Припинення орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованих в орендодавця земельних ділянок свідчить про невиконання орендарем обов`язків, передбачених ст.25 Закону України "Про оренду землі", що є підставою для його дострокового розірвання.

Пославшись на положення, зокрема, ст.ст.25, 32, ч.ч.3, 4 ст.31 Закону України "Про оренду землі", просила задовольнити позов.

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 02.11.2022 року було відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с.30).

01.12.2022 до Здолбунівського районного суду Рівненської області надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача адвоката Андросюка І.С., відповідно до якого представник заперечує проти позову в повному обсязі.

Вказав, що на підставі договорів від 10.09.2014 та додаткових угод до вказаних договорів від 18.06.2018 між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ "Вир" та ТОВ "Західна агровиробнича компанія" за останнім зареєстровано право оренди на земельні ділянки кадастровий номер :20:001:0054, площею 1,3872 га, а також кадастровий номер :20:001:0058, площею 1,3753 га.

Вказані земельні ділянки перебувають у користуванні відповідача, за що він сплачує орендодавцям орендну плату, що підтверджується платіжними дорученнями від 24.12.2021 року.

Зазначив, що позивачкою не надано жодних доказів того, що вказані земельні ділянки відповідачем не використовуються.

Таким чином, вважає позов необґрунтованим (а.с.33-34).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, її представник адвокат Мокрицька Л.Я. подала до суду заяву від 27.02.2023, якою підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі (а.с.43).

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 28 лютого 2023 року позов було задоволено. Суд вирішив:

--- розірвати Договір оренди б/н від 10 вересня 2014 року, запис про інше речове право 39840282 про оренду земельної ділянки з кадастровим номером :20:001:0058, площею 1,38 га, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" та ОСОБА_2 ;

--- розірвати Договір оренди б/н від 11 вересня 2014 року, запис про інше речове право 39840011 про оренду земельної ділянки з кадастровим номером :20:001:0054, площею 1,39 га, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" та ОСОБА_1 ;

--- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в розмірі 1984,80 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, пославшись, зокрема, на п."д" ч. 1 ст. 141 ЗК України, виходив з того, що наявні підстави для дострокового розірвання договорів оренди землі, укладених сторонами, у зв`язку з істотним порушенням відповідачем умов договорів, а саме невиконанням відповідачем взятих на себе за договорами оренди землі зобов`язань щодо виплати орендної плати.

На вказане рішення відповідачем ТОВ "Західна агровиробнича компанія" подана 06 квітня 2023 року апеляційна скарга, в якій ставиться питання про його скасування й ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. При цьому скаржник послався на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема, вказав, що суд не прийняв до уваги того, що позивач не довів факту систематичної несплати орендної плати два та більше випадків.

Також зазначив, що поза увагою суду залишилось те, що позивачка не зазначила, за який саме період вона та її спадкодавець не отримували орендну плату, вона не заявляла клопотання про витребування доказів виплати орендної плати за будь-які періоди, суд також не витребовував докази виплати позивачці орендної плати. Навпаки, відповідач надав суду докази сплати орендної плати за останній звітній рік 2021 рік. У зв`язку з тим, що позивачкою не зазначалось, за який саме період не отримано орендну плату, відповідач не надавав до суду докази сплати орендної плати за попередні періоди 2018-2020 роки. Вказані докази подаються разом з апеляційною скаргою.

Щодо різниці в розмірі орендної плати, зазначеної в додаткових угодах, та розміром фактично виплаченої орендної плати, зазначив, що позивачці та її спадкодавцеві орендна плата сплачувалась за вирахуванням податку на доходи фізичних осіб за ставкою 18% та військового збору за ставкою 1,5%. При цьому вона сплачувалась навіть у більшому розмірі, ніж передбачено умовами договору: у 2018 році, за 7 місяців з дати укладення додаткової угоди, 2019, 2020 та 2021 роках нараховано відповідно 4 430,42 грн, 7 595,01 грн, 7 595,01 грн, 7 595,01 грн; її розмір після вирахування утримань відповідно 3 566,49 грн, 6 113,98 грн, 6 113,98 грн, 6 113,98 грн; індекс інфляції відповідно 109,80, 104,10, 105,00, 110,00; розмір орендної плати до виплати з урахуванням інфляції відповідно 3 916,01 грн, 6 364,66 грн, 6 419,68 грн, 6 725,38 грн; фактично виплачено відповідно 5 429,98 грн, 6 725,38 грн, 6 725,37 грн, 6 725,38 грн; переплата відповідно 1 513,97 грн, 360,72 грн, 305,69 грн, 0,00.

Також вказав, що суд не врахував порушення процесуального закону, оскільки матеріали справи не містять доказів, що підтверджують повноваження особи, яка підписала позовну заяву, а саме представника ОСОБА_3 (в додатках до позовної заяви не вбачається довіреності), а тому у суду не було підстав для відкриття провадження у справі і позовна заява мала б бути повернута позивачці на підставі п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України.

Крім того, зазначив, що суд не прийняв до уваги й того, що позивачкою не надано документу, що підтверджує її право власності на спадкове майно земельну ділянку з кадастровим номером :20:001:0058. А тому, вважає, що суд розглянув справу за позовом неналежного позивача, наслідком чого мало б бути повернення позовної заяви позивачу на підставі п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України.

У своєму відзиві позивачка просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Справу вдруге було призначено до апеляційного розгляду на 30.05.2023 року о 09?30 годині, однак учасники справи, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися, однак представник відповідача просить розгляд справи провести за його відсутності, натомість позивачка про причини неявки до суду не повідомила. У зв`язку з цим, враховуючи повторну неявку до суду позивачки (першого разу за її клопотанням від 12.05.2023р розгляд справи, призначеної на 16.05.2023р о 10-45 год. було відкладено), апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаних осіб неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом

Із матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №237288 від 26.06.2009р позивачка ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1,39 га, кадастровий номер :20:001:0054, яка розташована на території Спасівської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області (а.с.21).

Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №237294 від 23.02.2012р власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1,38 га, кадастровий номер :20:001:0058, яка розташована на території Спасівської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області був ОСОБА_2 (а.с.11).

За копією Свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 від 15.11.2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 18.09.1982 року. Прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_5 (а.с.28).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Цурків Рівненського району Рівненської області (а.с.26).

За довідкою Здолбунівської держаної нотаріальної контори в Рівненської області від 16.09.2022 року позивачка ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем на майно свого чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Наявний Витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі від 23.02.2021 року, спадкодавець ОСОБА_2 (а.с.18).

Відповідно до Інформації з різних реєстрів щодо об`єкта нерухомого майна (з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна), сформованої 21.10.2022 року, земельна ділянка кадастровий номер :20:001:0054, загальною площею 1,3872 га перебуває в оренді ТОВ "Західна агровиробнича компанія" на підставі договору оренди землі б/н виданий 11.09.2014, дата укладення договору 10.09.2014, додаткової угоди б/н від 18.06.2018, дата закінчення дії 18.06.2025. Орендодавець: ОСОБА_1 (а.с.19).

Відповідно до Інформації з різних реєстрів щодо об`єкта нерухомого майна (з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна), сформованої 21.10.2022 року, земельна ділянка кадастровий номер :20:001:0058, загальною площею 1,3753 га перебуває в оренді ТОВ "Західна агровиробнича компанія" на підставі договору оренди землі б/н виданий 10.09.2014, дата укладення договору 10.09.2014, додаткової угоди б/н від 18.06.2018, дата закінчення дії 18.06.2025. Орендодавець: ОСОБА_2 (а.с.20).

Матеріали справи містять копію Договору оренди землі від 10.09.2014р, укладений між позивачкою, як орендодавцем, та ТОВ "Вир", як орендарем. За умовами вказаного договору в оренду передано земельну ділянку площею 1,39 га, строком на 5 років, орендна плата складає 3,5% від грошової оцінки земельної ділянки (а.с.9).

Згідно Додаткової угоди від 18.06.2018 року (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) в зазначений вище Договір оренди внесено зміни, а саме було змінено орендаря на ТОВ "Західна агровиробнича компанія", встановлено нормативно-грошову оцінку земельної ділянки площею 1,39 га в розмірі 75 950,1 грн, встановлено розмір орендної плати в розмірі 10% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, що складає 7 595,01 грн. Передбачено, що договір укладено на 7 років, сплив якого починається з моменту укладення Додаткової угоди (а.с.15).

Також, матеріали справи містять копію Договору оренди землі від 10.09.2014р, укладений між ОСОБА_2 , як орендодавцем, та ТОВ "Вир", як орендарем. За умовами вказаного договору в оренду передано земельну ділянку площею 1,38 га, строком на 5 років, орендна плата складає 3,5% від грошової оцінки земельної ділянки (а.с.12).

Згідно Додаткової угоди від 18.06.2018 року (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) в зазначений вище Договір оренди внесено зміни, а саме було змінено орендаря на ТОВ "Західна агровиробнича компанія", встановлено нормативно-грошову оцінку земельної ділянки площею 1,38 га в розмірі 75 950,1 грн, встановлено розмір орендної плати в розмірі 10% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, що складає 7 595,01 грн. Передбачено, що договір укладено на 7 років, сплив якого починається з моменту укладення Додаткової угоди (а.с.14).

Згідно листів-повідомлень ОСОБА_2 , ОСОБА_1 від 29.09.2021 року, надісланих ТОВ "Західна агровиробнича компанія", вони повідомляють, що терміни дії договорів оренди закінчуються відповідно 28.10.2019р та 22.11.2019р. Зазначили, що кожен з них не бажає поновлювати дію відповідного договору і має намір самостійно обробляти орендовану земельну ділянку. Кожен з них просить адресата утриматись від вчинення дій, які б перешкоджали відразу після закінчення строку дії Договору використовувати земельну ділянку (а.с.16, 17).

Згідно двох листів-повідомлень ОСОБА_1 від 18.04.2022 року, надісланих ТОВ "Західна агровиробнича компанія" в своїх інтересах та як спадкоємиця ОСОБА_2 , позивачка вказала, що весною 2021 року вона дізналася, що її земельна ділянка та земельна ділянка спадкодавця ОСОБА_2 безпідставно та незаконно використовується відповідачем, оскільки жодних договорів з ним вона та її чоловік не укладали. Вона повідомила також, що самостійно господарює на вказаних земельних ділянках та станом на 18.04.2022 вказані земельні ділянки вже оброблені та засіяні нею. Просить утриматися від будь-яких дій щодо незаконного використання вказаних земельних ділянок (а.с.22, 25).

Як вбачається з наданого відповідачем платіжного доручення № від 24 грудня 2021 року, ТОВ "Західна агровиробнича компанія" перерахувала ОСОБА_1 орендну плату по договору оренди землі за 2021 рік в сумі 6725,38 грн (а.с.35).

Згідно платіжного доручення № від 24 грудня 2021 року, ТОВ "Західна агровиробнича компанія" перерахувала ОСОБА_2 орендну плату по договору оренди землі за 2021 рік в сумі 6725,38 грн (а.с.38).

Відповідно до ч.8 ст.83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Враховуючи вказані положення закону, розгляд справи за відсутності учасників, незазначення позивачкою у позові конкретного періоду, за який вона, на її думку, не отримувала орендну плату, відсутність у зв`язку з цим у відповідача необхідності надати відповідні докази та відсутність заперечень з боку позивачки, апеляційний суд вважає поважною причину неподання відповідачем у встановлений строк доказів, у зв`язку з чим ухвалив прийняти їх на стадії апеляційного перегляду справи.

Таким чином, при апеляційному розгляді до матеріалів справи були долучені подані разом зі скаргою копії відомостей на виплату готівки та платіжні доручення від 23.04.2018р, від 11.06.2018р, від 17.07.2019р, від 26.09.2019р, від 11.02.2021р, від 11.02.2021р (а.с.61-70).

Відповідно до зазначених Відомостей на виплату готівки та платіжних доручень від 23.04.2018р, від 11.06.2018р, від 17.07.2019р, від 26.09.2019р, від 11.02.2021р, від 11.02.2021р: у 2018 році, 2019, 2020 та 2021 роках позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було отримано орендну плату в зазначених роках: відповідно 5 429,98 грн і 5 429,98 грн, 6 725,38 грн і 6 725,38 грн, 6 725,37 грн і 6 725,37 грн.

Нормативно-правове обґрунтування та позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд погодитися з висновком суду не може, оскільки до нього він дійшов при неповному з`ясуванні обставин справи, порушенні норм процесуального права й неправильному застосуванні норм матеріального права.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За положеннями ст.289.2 ПК України:

--- Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І:100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік (абзаци 1-3);

--- у разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115 (абзац 4);

--- коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок (абзац 5).

Так, коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель у 2013-2018рр становлять: 2013р 1,0, 2014р 1,249, 2015р 1,433 (крім сільськогосподарських угідь) та 1,2 для сільськогосподарських угідь, 2016р 1,06 (крім сільськогосподарських угідь) та 1,0 для сільськогосподарських угідь, 2017р 1,0, 2018р 1,0.

Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" в редакції, чинній на момент укладання вказаних договорів, передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі ст.13 вказаної редакції Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст.15 Закону України "Про оренду землі" у редакції, чинній на момент укладання вказаних договорів, істотними умовами договору оренди землі: є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно з положеннями ст.ст.21, 22 зазначеної редакції Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України "Про оренду землі" у редакції, чинній на момент укладання вказаних договорів, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до пункту "д" ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність.

Наведене повністю узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом України у постановах від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12 та від 28 вересня 2016 року у справі № 6-977цс16.

Верховним Судом неодноразово висловлювалися правові позиції щодо підстав розірвання договору оренди земельної ділянки.

Так, неналежне виконання умов договору, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (постанова від 06.03.2019р у справі №183/262/17).

У постанові Верховного Суду від 06.06.2019 року у справі № 388/647/17 зроблено такий висновок: "у своєму висновку суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність ознак систематичності несплати СПС "Степ" орендної плати й відповідно підстав для розірвання договору оренди, оскільки відповідач сплатив, а ОСОБА_2 та у подальшому позивач ОСОБА_1 отримали орендну плату наперед. Доводи касаційної скарги про систематичну несплату відповідачем орендної плати не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови апеляційного суду, так як зводяться до переоцінки доказів, такі доводи були предметом розгляду суду апеляційної інстанції і не знайшли свого підтвердження. Суд апеляційної інстанції вірно виходив із того, що матеріалами справи підтверджується факт отримання ОСОБА_2 орендної плати наперед за 2014-2016 роки та отримання ОСОБА_1 орендної плати за 2015-2016 роки".

Підставою позову позивачка по суті зазначила систематичну несплату орендної плати та припинення орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованих в орендодавця земельних ділянок.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, пославшись, зокрема, на п."д" ч.1 ст.141 ЗК України, виходив з невиконання відповідачем взятих на себе за договорами оренди землі зобов`язань щодо виплати орендної плати, а саме з істотного порушення відповідачем умов договорів.

Тобто, суд першої інстанції не встановив та не вважав, що позивачкою доведено припинення орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованих в орендодавців земельних ділянок. По суті позивачка погодилася з мотивами рішення суду першої інстанції в цій частині.

Відтак, згідно ст.367 ЦПК України апеляційний суд не розглядає зазначену підставу позову (припинення орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованих в орендодавців земельних ділянок).

У своєму позові та в ході розгляду справи позивачка не зазначала, за який саме період вона та її спадкодавець (чолові ОСОБА_2 ) не отримували орендну плату.

У цій справі належними доказами підтверджується факт отримання позивачкою та її чоловіком ОСОБА_2 від відповідача орендної плати у належному розмірі у періоди 2018-2021 рр, тобто в періоди, коли було здійснено замінену орендаря з ТОВ "Вир" на ТОВ "Західна агровиробнича компанія". Отже, відповідачем у 2018-2021 роках належним чином виконувалися обов`язки за договорами оренди зі сплати орендної плати.

Розрахунки розміру орендної плати судом апеляційної інстанції прийнято до уваги та оцінено, позивачкою вони не спростовані.

Щодо різниці в розмірі орендної плати, зазначеної в додаткових угодах, та розміром фактично виплаченої орендної плати, апеляційний суд звертає увагу на те, погоджуючись при цьому з доводами апеляційної скарги, що позивачці та її спадкодавцеві орендна плата сплачувалась за вирахуванням податку на доходи фізичних осіб за ставкою 18% та військового збору за ставкою 1,5%. При цьому вона сплачувалась навіть у більшому розмірі, ніж передбачено умовами договору: у 2018 році, за 7 місяців з дати укладення додаткової угоди, 2019, 2020 та 2021 роках нараховано відповідно 4 430,42 грн, 7 595,01 грн, 7 595,01 грн, 7 595,01 грн; її розмір після вирахування утримань відповідно 3 566,49 грн, 6 113,98 грн, 6 113,98 грн, 6 113,98 грн; індекс інфляції відповідно 109,80, 104,10, 105,00, 110,00; розмір орендної плати до виплати з урахуванням інфляції відповідно 3 916,01 грн, 6 364,66 грн, 6 419,68 грн, 6 725,38 грн; фактично виплачено відповідно 5 429,98 грн, 6 725,38 грн, 6 725,37 грн, 6 725,38 грн; переплата відповідно 1 513,97 грн, 360,72 грн, 305,69 грн, 0,00.

Таким чином, як правомірно зазначено у скарзі, позивач не довів факту систематичної несплати орендної плати два та більше випадків.

Також апеляційний суд звертає увагу й на таке.

Згідно Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" для забезпечення достатнього життєвого рівня населення України передбачено застосування індексу споживчих цін.

У свою чергу відповідно до ст.289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати передбачено використання нормативної оцінки земель та її індексацію у залежності від розміру індексу споживчих цін. Тобто, Держгеокадастр щороку розраховує величину коефіцієнта індексації НГО земель, який застосовується кумулятивно залежно від дати проведення НГО земель (п.289.2 та 289.3 ПК).

Отже, для розрахунку орендної плати слід застосовувати проіндексований на 01 січня поточного року розмір НГО земель.

На підтвердження застосування ним індексації нормативної грошової оцінки орендованих земель, з урахуванням якої в оскаржувані періоди здійснювалися нарахування й виплата орендної плати позивачам, відповідачем у своїй скарзі надано відповідні розрахунки, які позивачкою жодним чином не спростовані.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з доводами відповідача про те, що орендна плата в оспорювані періоди була обрахована й виплачена з урахуванням індексу споживчих цін.

Також, вважаючи необґрунтованим висновок суду першої інстанції, апеляційний суд звертає увагу й на те, що до подання позову позивачкою не було висловлено відповідачу свою позицію щодо зазначеного питання (систематичної несплати орендної плати), у неї жодних звернень до відповідача не було з цього приводу та з приводу збільшення розміру орендної плати з урахуванням коефіцієнту інфляції.

З урахування задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції інші доводи скарги не мають правового значення. Однак, слід зазначити, що до своєї позовної заяви позивачка долучила довіреність на право представлення своїх інтересів на ім`я ОСОБА_3 (а.с.7), який і підписав позовну заяву. Незазначення вказаної довіреності у додатку до позовної заяви жодним чином не впливає на факт її наявності та не свідчить про її відсутність. Апеляційний суд зважає на те, що у подальшому позивачка підтримувала свій вказаний позов, її інтереси представляв адвокат Мокрицька Л.Я., який наполягав на задоволенні позовних вимог. А тому у суду не було підстав для повернення позивачці позовної заяви на підставі п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України, як про це зазначається у скарзі.

Крім того, з урахуванням положення ч.5 ст.1268 ЦК України про те, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на необхідність повернення позовної заяви позивачу на підставі п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України через ненадання позивачкою документу, що підтверджує її право власності на спадкове майно земельну ділянку з кадастровим номером :20:001:0058. Адже позивачкою доведено, що вона прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_2 , а тому їй, яка хоча і не оформила право на спадщину (вказану земельну ділянку), вказана земельна ділянка належить з часу відкриття спадщини, наслідком чого вона має право на захист свого права, якщо доведе це порушення.

Висновки суду апеляційної інстанції

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що позивачкою не було доведено факту істотного порушення відповідачем умов договорів, законним наслідком якого могло б бути їх розірвання.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, не врахував відсутність з боку відповідача порушень своїх зобов`язань за договорами оренди земельних ділянок, наслідком яких могло б стати розірвання договорів оренди, а тому прийшов до помилкового висновку про наявність підстави для задоволення позову, яка є предметом апеляційного перегляду.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції відповідно до п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України слід скасувати й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України:

--- судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1);

--- інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову на відповідача;

2) у разі відмови в позові на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2).

При поданні апеляційної скарги скаржником ТОВ "Західна агровиробнича компанія" було сплачено судовий збір у встановленому законом розмірі 2 977,20 грн (а.с.58).

Таким чином, з урахуванням наведеного, з позивачки ОСОБА_1 на користь скаржника необхідно стягнути судові витрати у розмірі 2 977,20 грн.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" задовольнити.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 28 лютого 2023 року скасувати й ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" про розірвання договорів оренди землі відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" судові витрати у розмірі 2 977,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 30 травня 2023 року.

Головуючий В.В. Майданік

Судді: Н.М. Ковальчук

С.В. Хилевич