ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 671/2055/22

Провадження № 22-ц/4820/1012/23

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Чебан О.М.

за участю: представника апелянта адвоката Флиса В.В., представника позивача адвоката Кузнецова К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Подільська зернова компанія» на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 07 березня 2023 року (суддя Никифоров Є.О.) за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Подільська зернова компанія» про розірвання договору оренди землі,

в с т а н о в и в :

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Подільська зернова компанія» (далі ТОВ «Агрофірма «Подільська зернова компанія») про розірвання договору оренди.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що 01.08.2016 між ним та ТОВ «Агрофірма «Подільська зернова компанія» було укладено договір оренди землі № 498, за яким орендодавець ОСОБА_1 передав, а орендар ТОВ «Агрофірма «Подільська зернова компанія» отримав у строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером :04:019:0036, загальною площею 1,24 га, для вирощування сільськогосподарської продукції строком на 10 років.

Крім того, 01.08.2016 між позивачем та ТОВ «Агрофірма «Подільська зернова компанія» було укладено договір оренди землі № 500 за яким орендодавець ОСОБА_1 передав, а орендар - ТОВ «Агрофірма «Подільська зернова компанія» отримав у строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером :04:019:0035, загальною площею 1,12 га, для вирощування сільськогосподарської продукції строком на 10 років.

Орендар з 2016 року не виконує умови вищевказаних договорів в частині сплати орендної плати в обумовленому договором порядку та розмірі, що є підставою для розірвання вказаних договорів.

У зв`язку з цим позивач просив суд розірвати вказані вище договори, укладені між ним та ТОВ «Агрофірма «Подільська зернова компанія», та стягнути на його користь з відповідача судові витрати.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 07 березня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано договір оренди земельної ділянки площею 1,24 га, кадастровий номер :04:019:0036, № 498 від 01.08.2016 р., що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма «Подільська зернова компанія».

Розірвано договір оренди земельної ділянки площею 1,12 га, кадастровий номер :04:019:0035, № 500 від 01.08.2016 р., що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма «Подільська зернова компанія».

Стягнуто з ТОВ «Агрофірма «Подільська зернова компанія» на користь ОСОБА_1 1984,80 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

Задовольняючи позов суд виходив з того, що надані відповідачем на підтвердження факту виплати орендної плати позивачу за 2016-2019 роки відомості про отримання продукції, підтверджують лише факт отримання вказаної продукції ОСОБА_1 , разом з тим, вказані докази не є достатніми для висновку, про виконання в повному обсязі орендарем свого обов`язку щодо виплати орендної плати в повному обсязі за умовами договорів оренди.

На виконання п. 9 договорів оренди окрема угода, що мала містити номенклатуру, кількість та вартість продукції, яка поставляється орендарем орендодавцю в рахунок орендної плати, в 20162019 роках не укладалася, при цьому, відомості про отримання позивачем продукції містять лише кількість отриманої продукції, без зазначення її вартості, крім того, у відомостях не зазначено, за яким саме договором проводиться виплата.

Відповідачем не надано доказів виконання обов`язку про виплату позивачу орендної плати в натуральній або грошовій формі також за період з 2020 по 2022 роки.

Суд відхилив доводи відповідача, що несплата орендної плати мала місце з вини позивача, якому повідомлено про необхідність з`явитися до орендаря для отримання орендної плати або надати реквізити рахунку для перерахування орендної плати, однак, орендодавець ухилявся від отримання плати та надання реквізитів, як такі, що не підтверджені доказами.

Суд зазначив, що договорами оренди не передбачено обов`язку орендодавця надавати реквізити банківського рахунку для перерахування орендної плати, натомість, договір містить персональні дані орендодавця, його адресу, що не виключає виконання орендарем свого обов`язку шляхом здійснення виплати орендної плати поштовим переказом чи іншим чином.

Суд відхилив надані відповідачем квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 29.12.2021 про сплату 2482,00 грн., та від 21.12.2022 про сплату 2547,00 грн. як доказ утримання з нарахованої орендної плати аліментів на виконання постанови державного виконавця про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 та, відповідно, нарахування орендної плати, оскільки саме по собі проведення утримання з орендної плати не є підтвердженням виконання обов`язку орендаря з перерахування орендної плати орендодавцеві.

З врахуванням того, що відповідно до умов пункту 11 договорів оренди землі № 498 та № 500 орендна плата вноситься до 20 числа останнього у звітному році місяця, судом встановлено, що відповідачем в період з 2016 по 2022 роки, не здійснювалася виплата орендної плати за договорами оренди, що укладені з позивачем, що вказує на систематичний характер порушення, отже, наявні підстави для розірвання договору оренди за ініціативою орендодавця.

В апеляційній скарзі ТОВ «Агрофірма «Подільська зернова компанія», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 07 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування скарги зазначає, що судом не було надано належної оцінки тому, що останні три роки позивач не з`являється для отримання орендної плати та не надає реквізити рахунку для перерахування йому орендної плати, незважаючи на повідомлення про необхідність отримати орендну плату в натуральній формі господарською продукцією чи надати реквізити рахунку для сплати орендної плати коштами.

Апелянт також зазначає, що останні три роки з нарахованої орендної плати позивача здійснюється відрахування на підставі постанови відділу державної виконавчої служби. Тому свідомі дії позивача, спрямовані на неотримання орендної плати, не можуть бути підставою для розірвання договорів оренди, оскільки ТОВ Агрофірма «Подільська зернова компанія» нараховує орендну плату позивачу та готове її виплатити шляхом отримання позивачем орендної плати в натуральній формі сільськогосподарською продукцією чи надання ним реквізитів рахунку для сплати орендної плати коштами.

Разом з тим, позивач, якщо він зацікавлений в отриманні орендної плати, мав би з`явитись особисто або уповноважити на це представника.

Отже, відповідач з вини позивача був позбавлений можливості сплачувати орендну плату позивачу та не несе відповідальності щодо неотримання орендодавцем орендної плати вчасно, і така несплата не вважається несплатою орендної плати.

Позивач у період з 2016 року (дати укладення договору) до подання позову до суду з письмовими заявами до орендаря щодо сплати орендної плати за користування земельними ділянками чи розірвання договорів оренди з цієї підстави не звертався.

За таких обставин відсутні правові підстави для розірвання договорів оренди, оскільки відповідач умови договорів не порушував, а відмова орендодавця від отримання орендної плати не є підставою для розірвання договорів оренди як за змістом норм матеріального права, так і за умовами укладених між сторонами договорів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 07 березня 2023 року залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи відповідача, що несплата орендної плати мала місце з вини позивача, оскільки докази його повідомлення про необхідність з`явитися до орендаря для отримання орендної плати або надати реквізити рахунку для перерахування орендної плати відсутні, як і відсутні докази належної сплати орендної плати за період з 2016 по 2019 роки. Таким чином, несплата відповідачем орендної оплати за землю на виконання умов укладених договорів у період з 2016 по 2022 роки (тривале порушення) відбулось виключно з вини відповідача.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_3 проти апеляційної скарги заперечив, просив її відхилити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 є власником 1/2 частини земельної ділянки площею 2,48 га, що розташована на території Гарнишівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області, кадастровий номер :04:019:0036, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 29.04.2010, посвідченим державним нотаріусом Волочиської державної нотаріальної контори, реєстровий № 722 (а. с. 6).

Позивач ОСОБА_1 є також власником 1/2 частини земельної ділянки площею 2,24 га, що розташована на території Гарнишівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області, кадастровий номер :04:019:0035, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 29.04.2010, посвідченим державним нотаріусом Волочиської державної нотаріальної контори, реєстровий № 725 (а. с. 7).

01.08.2016 між позивачем та ТОВ «Агрофірма «Подільська зернова компанія» було укладено договір оренди землі № 498 за яким орендодавець ОСОБА_1 передав, а орендар - ТОВ «Агрофірма «Подільська зернова компанія» отримало у строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером :04:019:0036, загальною площею 1,24 га, для вирощування сільськогосподарської продукції строком на 10 років (а. с. 8-11). Право оренди вказаної земельної ділянки зареєстроване 06.09.2016, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 16-17).

Також 01.08.2016 між позивачем та ТОВ «Агрофірма «Подільська зернова компанія» було укладено договір оренди землі № 500 за яким орендодавець ОСОБА_1 передав, а орендар - ТОВ «Агрофірма «Подільська зернова компанія» отримало у строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером :04:019:0035, загальною площею 1,12 га, для вирощування сільськогосподарської продукції строком на 10 років (а. с. 12-15). Право оренди вказаної земельної ділянки зареєстроване 17.10.2016, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 18-19).

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 було передано на пай (в рахунок орендної плати) від ТОВ «Агрофірма «Подільська зернова компанія» в 2016 році 1000 кг зерна, 25 кг цукру, 175 кг кукурудзи, в 2017 році 1000 кг пшениці, 350 кг кукурудзи, 50 кг цукру, в 2018 році 330 кг пшениці, 333 кг кукурудзи, в 2019 році 1000 кг пшениці, що підтверджується відомостями на видачу продукції, в яких наявні підписи позивача (а. с. 37-42).

Відповідно до пункту 9 договору оренди землі № 498 орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3 (три) відсотка від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що в сумі складає 2481 гривня 92 коп. або в натуральній формі сільськогосподарською продукцією, яка виробляється орендарем, по її собівартості. Номенклатура, кількість та вартість продукції, яка поставляється орендарем орендодавцю в рахунок орендної плати, зазначається в окремій угоді, що щорічно, до початку чергового року оренди укладається між орендодавцем і орендарем і є додатком до цього договору.

Відповідно до пункту 10 договору оренди землі № 498 обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Відповідно до пункту 11 договору оренди землі № 498 орендна плата вноситься в такі строки: до 20 числа останнього у звітному році місяця.

Відповідно до пункту 12 договору оренди землі № 498 передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами, відомостями та накладними, розхідними документами.

Відповідно до пункту 9 договору оренди землі № 500 орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3 (три) відсотка від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що в сумі складає 1240 гривень 96 коп. або в натуральній формі сільськогосподарською продукцією яка виробляється орендарем по її собівартості. Номенклатура, кількість та вартість продукції, яка поставляється орендарем орендодавцю в рахунок орендної плати, зазначається в окремій угоді, що щорічно, до початку чергового року оренди укладається між орендодавцем і орендарем і є додатком до цього договору.

Положення п. 10 12 договору оренди землі № 500 є аналогічними до положень договору оренди землі № 498.

На виконання п. 9 договорів оренди окрема угода, що мала містити номенклатуру, кількість та вартість продукції, яка поставляється орендарем орендодавцю в рахунок орендної плати, в 2016 2019 роках не укладалася, при цьому, відомості про отримання позивачем продукції містять лише кількість отриманої продукції, без зазначення її вартості, крім того, у відомостях не зазначено за яким саме договором проводиться виплата.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Неодмінним елементом правовідносин є їхній зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певні матеріальні або нематеріальні блага з метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто випливають із певного суб`єктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушення охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створенням об`єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та (або) нематеріального блага.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані у цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються спеціальним Законом України «Про оренду землі», ЗК України та загальними нормами ЦК України щодо підстав дострокового розірвання такого договору.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Згідно з частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Отже, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди.

Ураховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.

Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.

Застосування такого правового наслідку як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з вимогами статті 537 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса в разі: відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; відсутності представника недієздатного кредитора.

Зазначена норма надає за певних умов право добросовісному кредитору виконати свій обов`язок іншим шляхом, ніж надання орендної плати особисто орендодавцю.

Однак зазначені положення не свідчать про обов`язковість таких дій, а лише регламентують можливу поведінку орендаря та нотаріуса.

Винна поведінка, яка є підставою для припинення правовідносин, кореспондується з обов`язком та небажанням його виконувати на умовах, визначених договором.

Відсутність у договорі обов`язку перераховувати кошти на депозит нотаріуса і нездійснення орендарем таких дій, не може бути безумовною підставою для розірвання договору, а лише тягне за собою виплату цих сум.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 709/1089/17 (провадження № 61-12745сво18).

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, встановивши, що відповідач не в повному обсязі розраховувався з позивачем за орендною платою у розмірі, встановленому договорами за період 2016-2019 роки, а за 2020-2022 роки не розрахувався взагалі за орендною платою з позивачем, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог, має місце саме порушення умов договорів оренди землі, систематична несплата відповідачем орендної плати.

Судом встановлено, що відповідачем не надано доказів щодо докладання ним усіх можливих зусиль для виплати в повному обсязі орендної плати ОСОБА_1 за період з 2016-2019 роки, та виплати орендної плати за землю за 2020-2022 роки, проте позивач відмовився її отримувати.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем направлялись ОСОБА_1 повідомлення про необхідність отримати орендну плату, є безпідставними, доказів на підтвердження зазначеного відповідач суду не надав.

Між тим, за змістом пунктів 9,11 договорів оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься орендарем, а не сплачується тільки на вимогу орендодавця.

Суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не дотримався норм матеріального та процесуального права, є помилковими.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про її обґрунтованість, а стосуються переоцінки доказів.

За таких обставин та з врахуванням зазначених норм законодавства підстави для скасування рішення суду відсутні.

У зв`язку з тим, що суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишає без задоволення, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Подільська зернова компанія» залишити без задоволення.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 07 березня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 травня 2023 року.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк