ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

задоволення заяви про самовідвід головуючого у справі

31 травня 2023 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Ковалевської Л.М. при секретарі Омельчук С.А., розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування,-

встановив:

02 вересня 2022 року ухвалою Фастівського міськрайонного суду мною до свого провадження прийнято цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування.

06 вересня 2022 позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

28 вересня 2022 позовну заяву залишено без розгляду на підставі ч.13 ст.186 ЦПК України.

24.10.2022 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вищевказану ухвалу, в обґрунтування якої висловив позицію про перешкоджання суддею Ковалевською Л.М. у розгляді і задоволенні його позовних вимог у даній справі (а.с.94-95).

08.02.2023 апеляційна скарга була задоволена, а ухвала суду від 28.09.2022 була скасована.

20 березня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, які були виконано частково, а справі призначена до підготовчого судового засідання на 31.05.2023.

В підготовчому судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 висловив недовіру судді Ковалевській Л.М. при цьому зазначив, що не має наміру повторно припускатися помилки і заявляти відвід судді, оскільки вже раніше заявляв відвід судді Соловей Г.В., вирішення якого затягує розгляд його позову по суті. Також, звернув увагу суду на те, що вбачає у діях судді Ковалевської Л.М. зацікавленість на користь відповідача, про що має намір звернутися до Вищої ради правосуддя.

Представник відповідача-адвокат Гончаренко С.С. не вбачає підстав для недовіри суду.

Вислухавши позиції цчасників справи щодо довіри до складу суду, суд дійшов таких висновків.

Статтею 36 ЦПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді, зокрема, якщо є обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді (п.5 ч.1).

Неаявляючи про відвід судді, позивач посилається на п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, пов`язуючи всі обставини свого сумніву в неупередженості з процесуальними діями судді у цій справі та незгодою з процесуальними діями судді та процесуальним рішенням судді у справі за його позовом, при цьому, зазначає, що має намір в подальшому звернутися до ВРП зі скаргою на дії судді.

Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Отже, за умовами ч. 3 ч. 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (ч. 5 ст. 36 ЦПК України).

За приписами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 10 Постанови № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення в порядку, визначеному положеннями ЦПК України.

Окрім того, у висновку № 3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Обставини, на які вказує позивач, не заявляючи відвід судді, є його суб`єктивною особистою думкою і пов`язані з незгодою з процесуальними діями та рішеннями судді у цій справі.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року №2006/23, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, для визначення неупередженості суду належить виходити не тільки з суб`єктивного критерію, але й об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу.

Пункт 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

У п. 32 рішення у справі «Газета «Україна-Центр» проти України» від 15 липня 2010 року зазначено, що навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами «правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» від 26 жовтня 1984 року, п.26). На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, п.45.

Враховуючи наведені вище обставини, виходячи із засад розумності, виваженості та закріплених принципів судочинства, з метою уникнення сумнівів у учасників справи щодо об`єктивності і неупередженості судді при розгляді даної справи та забезпечення об`єктивного розгляду справи, недопущення подальших сумнівів учасників справи при прийнятті процесуальних рішень при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про самовідвід судді.

З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення заяви судді про самовідвід, необхідно передати цивільну справу № 381/1827/22 (провадження № 2/381/529/23) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування для вирішення питання про визначення іншого судді для її розгляду в порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст. 36, 39, 40, 258-260, 261 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Самовідвід, заявлений головуючим суддею Фастівського міськрайонного суду Київської області Ковалевською Л.М. від розгляду цивільної справи № 381/1827/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування- задовольнити.

Передати цивільну справу № 381/1827/22 (провадження № 2/381/529/23) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування - для вирішення питання про визначення іншого судді для її розгляду в порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М.Ковалевська