Провадження № 2/756/588/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарі Колядінцевій П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» та Акціонерне товариство «Комерційний індустріальний банк» про зміну та припинення кредитного, іпотечного зобов`язання, зняття обтяження речових прав на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Вердикт капітал», про припинення кредитного зобов`язання, припинення іпотеки, зняття обтяження речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування позову зазначає, що 30.09.2005 року нею придбано квартиру АДРЕСА_1 для купівлі якої вона уклала з АБ «Ажіо» договір про іпотечний кредит з на суму 64 500 доларів США 00 центів та передала придбану квартиру в іпотеку за іпотечним договором. Згодом укладений договір про іпотечний кредит рефінансовано на більш вигідних умовах та укладено новий договір про іпотечний кредит №2.07081566 від 31.08.2007 року та іпотечний договір №2.07081566 від 31.08.2007 року із ЗАТ «Міжнародний іпотечний банк». У вересні 2020 року кредитором за кредитним та іпотечним договорами стало ТОВ «Вердикт Капітал», до якого вона звернулась із заявою про реструктуризацію боргу.

Оскільки, враховуючи реструктуризацію боргу, вона сплатила кредитне зобов`язання у повному обсязі, а ТОВ «Вердикт капітал» безпідставно відмовило їй у реструктуризації, ОСОБА_1 , змінивши предмет позову, просить суд визнати зміненим зобов`язання за договором про іпотечний кредит від 31.08.2007 року №2.07081566, укладеним між ЗАТ «Міжнародний іпотечний банк» та ОСОБА_1 , в частині порядку та умов повернення кредиту на підставі ч. 7 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування»; визнати припиненим договір про іпотечний кредит від 31.08.2007 року №2.07081566 (та зобов`язання за ним), укладений між ЗАТ «Міжнародний іпотечний банк» та ОСОБА_1 ; визнати припиненою іпотеку за іпотечним договором від 31.08.2007 року №2.07081566, укладеним між ЗАТ «Міжнародний іпотечний банк» та ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом КМНО Малиновською О.Ю. (номер у реєстрі 3073); зняти обтяження речових прав на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), що було накладено на підставі іпотечного договору від 31.08.2007 року №2.07081566, укладеного між ЗАТ «Міжнародний іпотечний банк» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом КМНО Малиновською О.Ю. (номер у реєстрі 3073), що міститься у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У січні 2022 року представник ТОВ «Вердикт капітал» подав до суду відзив, в якому посилаючись на зловживання позивачкою своїм правом, що полягає в умисному відчуженні квартири АДРЕСА_3 з метою, щоб її зобов`язання за договором про іпотечний кредит №2.07081566 від 31.08.2007 року підлягали реструктуризації в порядку передбаченому п. 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», просить відмовити у задоволенні позову.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 зазначає, що її дії стосовно відчуження квартири АДРЕСА_3 не мали на меті зашкодити інтересам ТОВ «Вердикт капітал», даний правочин відповідав волі учасників цього правочину та не заподіяв жодної шкоди кредитодавцю. Окрім того, вказує, що станом на дату підписання заяви на реструктуризацію їй на праві власності належала тільки квартира АДРЕСА_1 , яка перебуває в іпотеці, а тому наявні всі умови, необхідні для реструктуризації боргу, а відтак відмова у такій реструктуризації відповідачем є неправомірною.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 10.02.2022 року залучено до участі у справі у якості співвідповідача АТ «Комерційний індустріальний банк».

ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві та відповіді на відзив обставини.

Представник ТОВ «Вердикт капітал» у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.

Представник АТ «Комерційний індустріальний банк» у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в позові, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Судом установлено, що 30.09.2005 року ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 28-29).

31.08.2007 року ОСОБА_1 уклала договір про іпотечний кредит № 2.07081566 із ЗАТ «Міжнародний іпотечний банк», відповідно до якого їй надано кредит в сумі 49 000 доларів США строком на 240 місяців зі сплатою процентів за його користування в розмірі 10 % (т. 2 а.с. 100-108).

Того ж дня, з метою забезпечення повного виконання зобов`язання за договором про іпотечний кредит між ОСОБА_1 та ЗАТ «Міжнародний іпотечний банк» укладено іпотечний договір №2.07081566, згідно якого ОСОБА_1 передає ЗАТ «Міжнародний іпотечний банк» в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 113-114).

Додатковим договором від 05.06.2019 року про внесення змін та доповнень № 1 до договору про іпотечний кредит №2.07081566 від 31.08.2007 року проведена реструктуризація кредитної заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором з дати підписання додаткового договору до 23.02.2020 року включно. Станом на 05.06.2019 року заборгованість за кредитом становила 31 788 доларів США 81 цент, заборгованість за процентами - 88 доларів США 30 центів та пеня - 498 грн. 60 коп. Договором про внесення змін до додаткового договору від 22.01.2020 року строк реструктуризації продовжено до 23.02.2021 року включно (т. 2 а.с. 45-48).

04.09.2020 року за договором № 401 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами поруги, договорами застави та договорами іпотеки фізичних осіб, ПАТ «Платинум банк» відступив на користь ТОВ «Вердикт капітал», зокрема, належне йому право вимоги за іпотечним договором №2.07081566 від 31.08.2007 року. (т. 2 а.с. 82-84).

Повідомленням про здійснене відступлення права вимоги за договорами № 18742 від 18.09.2020 року ОСОБА_1 повідомлено про нового кредитора за її зобов`язанням (т. 2 а.с. 81).

15.06.2021 року ОСОБА_1 подала ТОВ «Вердикт капітал» заяву про реструктуризацію боргу за іпотечним кредитом №2.07081566 від 31.08.2007 року, оскільки даний договір є договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, та відповідає критеріям, зазначеним у ч. 7 Розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» (т. 2 а.с. 91-96).

05.07.2021 року у відповідь на заяву про проведення реструктуризації від 15.06.2021 року ТОВ «Вердикт капітал» відмовило ОСОБА_1 у проведенні реструктуризації зобов`язань за договором про іпотечний кредит, оскільки у Товариства наявна інформація, що ОСОБА_1 окрім квартири АДРЕСА_1 , яка є предметом іпотеки, належить квартира АДРЕСА_3 (т. 2 а.с. 148).

Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 296467784 від 26.01.2022 року право власності на квартиру АДРЕСА_3 належало ОСОБА_1 на підставі договору міни від 13.07.2011 року до 11.06.2021 року. З 11.06.2021 року право власності на вказану квартиру відступлено ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 11.06.2021 року (т. 1 а.с. 224-227).

Відповідно до довідки Міністерства юстиції України від 21.12.2004 року ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 228).

22.09.2021 року між ТОВ «Вердикт капітал» та АТ «Комерційний індустріальний банк» укладено договір про відступлення права вимоги «22/09-1», відповідно до умов якого, право вимоги за договором про іпотечний кредит №2.07081566 від 31.08.2007 року перейшло до АТ «Комерційний індустріальний банк» (т. 1 а.с. 234).

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів.

За змістом п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є добросовісність учасників цивільних правовідносин.

Частиною 3 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч. 3 ст. 13 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13.04.2021 року № 1381-IX, який набрав чинності 23.04.2021 року, внесено зміни у Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», а саме доповнено п. 7 за яким зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом:

1) обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі:

наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника;

відсутності станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 1 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 1 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 1 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації;

Крім того пп. 2) п. 7 у Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» в редакції Закону України від 13.04.2021 року № 1381-IX передбачено, що виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом "г" частини першої статті 121 Земельного кодексу України.

Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов, серед яких зокрема, предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі).

Тобто, станом на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13.04.2021 року № 1381-IX, а саме 23.04.2021 року, законодавцем було чітко визначено коло позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті,у яких виникло право на реструктуризацію їх зобов`язання, серед яких однією з обов`язкових умов є відсутність у власності позичальника іншого жилого нерухомого майна.

Такі умови Закону є цілком послідовними, логічними й відповідають його меті, яка зокрема направлена на сприяння відновленню платоспроможності позичальників, які отримали споживчі кредити в іноземній валюті, але не змогли своєчасно здійснювати платежі за цими кредитами (абз. 2 п. 2 Пояснювальної записки до проекту Закону України «Про внесення змін до розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (щодо кредитів, наданих в іноземній валюті).

Оскільки маючи у власності інше житло позичальник, який не має простроченої заборгованості за кредитними зобов`язаннями має реальну можливість їх виконання, в тому числі й за рахунок продажу наявної у нього іншої нерухомості.

При цьому, Закон України від 13.04.2021 року № 1381-IX не передбачає розширення цього права на осіб, які станом на день набрання ним чинності не підпадали під визначені в ньому критерії.

Враховуючи, що під час розгляду справи установлено, що станом на день набрання чинності Законом України від 13.04.2021 року № 1381-IX ОСОБА_1 мала у власності окрім квартири, яку придбала за рахунок коштів одержаних у якості споживчого кредиту, наданого в іноземній валюті, заборгованості по якому не мала, іншу жилу квартиру, суд дійшов висновку про те, що вона не підпадала під критерії цього Закону, що давало би їй право на реструктуризацію її кредитних зобов`язань.

При цьому, суд відхиляє доводи позивачки про те, що право на реструктуризацію її кредитних зобов`язань з підстав, передбачених Законом України від 13.04.2021 року № 1381-IX у неї виникло з дати подання заяви до кредитодавця, а саме в той час коли вона вже не мала іншого житла, оскільки після набрання чинності цим Законом за договором дарування передала цю нерухомість у власність свого сина, оскільки суд пов`язує подання такої заяви з реалізацією права у особи, яка його мала, а не з виникненням такого права.

За таких обставин позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 133, 141, 209, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» та Акціонерне товариство «Комерційний індустріальний банк» про зміну та припинення кредитного, іпотечного зобов`язання, зняття обтяження речових прав на нерухоме майно - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя