Справа № 646/2534/23
№ провадження 2/646/1348/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.11.23 м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Благої І.С.,

за участі секретаря судового засідання Федоровської Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить зняти арешт, накладений постановою б/н ВДВС Червонозаводського району від 05.05.2003р. на все майно ОСОБА_2 , реєстраційний номер обтяження: 6301624.

Позов обґрунтовано тим, що позивачу та його батькам, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , належала у рівних частках по 1/3 кожному квартира АДРЕСА_1 . У січні 2020р. померла мати позивача. Після її смерті належна їй частка квартири перейшла до батька позивача. У квітні 2020р. помер батько позивача. Позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батьків, але постановою нотаріуса від 28.02.2023р. йому було відмовлено у вчиненні відповідної нотаріальної дії у зв`язку з наявністю арешту на все майно спадкодавця ОСОБА_2 , який був накладений постановою б/н ВДВС Червонозаводського району від 05.05.2003р. Позивачу нічого не відомо про виконавче провадження, в якому його батько був боржником та у межах якого було накладено вищевказаний арешт. У Автоматичній системі виконавчого провадження не міститься інформації про виконавче провадження, яке було відкрите у 2003р. У цій системі наявні відомості про виконавчі провадження №№36360010, 58050998, 60955160, боржником у яких був батько позивача, але вони усі завершені та інформація про арешти у рамках цих виконавчих проваджень у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно відсутня. За зверненням представника позивача до відповідача було отримано відповідь від 04.05.2023р. про відсутність на виконанні у відділі ДВС виконавчих проваджень, де боржником є ОСОБА_2 . Таким чином, відсутні будь-які відомості про виконавче провадження, в якому був накладений арешт на майно батька позивача та наразі неможливо встановити, на якій підставі було відкрите таке виконавче провадження, відомості щодо його сторін. З моменту накладення арешту пройшло 20 років. Наявність цього обмеження позбавляє позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті його батька.

Ухвалою судді від 06.07.2023р. було відкрите провадження у цій справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 26.09.2023р. підготовче провадження у справі було закрите, справу призначено до судового розгляду.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву.

Позивач та його представник, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не прибули у судове засідання. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, в якій представник позивача також зазначає, що не заперечує проти заочного розгляду справи.

Про причини неявки належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи представника відповідача суду не відомо.

За таких обставин суд розглядає справу у заочному порядку на підставі наявних у справі матеріалів.

Дослідивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження (актовий запис №843), яке було видане 23.04.1966р. у м.Полтава міським бюро ЗАГС, батьками позивача є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Позивачу та його батькам належала квартира АДРЕСА_1 (у рівних частках по 1/3 (одній третій) кожному).

Це підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло від 13.02.2006р. Реєстраційний № НОМЕР_1 , яке видане відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради, згідно з розпорядженням від 13.02.200р. №1659.

Мати позивача, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 08.01.2020р. Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків).

Батько позивача, ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 15.04.2020р. Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків).

Постановою №251/02-31/П від 28.02.2023р. державний нотаріус Другої харківської міської державної нотаріальної контори І.В.Теленкова відмовила позивачу у видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 (дві треті) частки АДРЕСА_1 після смерті його батька - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Підставою відмови у вчиненні нотаріальної дії було встановлення нотаріусом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформації про наявність арешту, накладеного на все майно спадкодавця, ОСОБА_2 , постановою ВДВС Червонозаводського району м.Харкова від 05.05.2003р.

В матеріалах справи наявна Інформаційна довідка №300908043 від 15.02.2022р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

З цієї Інформаційної довідки вбачається, що за даними Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційний номером 6301624 міститься запис про арешт (архівний запис), накладений на підставі постанови ВДВС Червонозаводського району від 05.05.2003р. на все майно ОСОБА_2 .

Згідно з відомостями з Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 26.05.2023р. були відкриті виконавчі провадження №36360010 від 05.02.2013р., №58050998 від 22.01.2019р. та №60955160 від 21.01.2020р., в яких боржником був ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Станом на 26.05.2023р. ці виконавчі провадження завершені.

Представник позивача звертався до відповідача з заявою від 28.04.2023р., якою просив зняти арешт, накладений постановою ВДВС Червонозаводського району м.Харкова від 05.05.2003р. на все майно ОСОБА_2 .

Листом №41122 від 04.05.2023р. за підписом в.о. начальника відділу ДВС О.Карпова представника позивача було повідомлено, що відповідно до перевірки даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчі провадження, де боржником є ОСОБА_2 ату межах якого винесено постанову про арешт від 05.05.2003р., на виконанні у відділі не перебувають, відомості відсутні.

Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що 20 років тому на майно батька позивача було накладено арешт відділом Державної виконавчої служби Червонозаводського району м.Харкова.

Положеннями статті 55 Закону України «Про виконавче провадження» (який був чинним станом на момент накладення арешту, тобто на 05.05.20003р.), було визначено, що арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні у боржника та передачі на зберігання іншим особам. Арешт застосовується: 1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; 2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; 3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

За даними архіву Червонозаводського районного суду м.Харкова від 30.11.2023р. у суді була зареєстрована цивільна справа №2/9-7289/02 за позовом ТВО «ХКПВ» до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення суми, яка розглянута 18.08.2003р. з задоволенням позову. У зв`язку з тим, що строк зберігання справ цієї категорії становить 3 роки, справа знищена, оригінал рішення в архіві суду не зберігся.

При цьому, як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, позивач у вищевказаній справі - Комунальне підприємство «ТВО «Харківкомунпромвод» було припинене як юридична особа більш, ніж 10 років тому на підставі рішення господарського суду Харківської області про припинення юридичної особи у зв`язку з визнанням її банкрутом від 10.02.2013р. №Б-48/88-10, яке набрало законної сили 18.02.2013р.

Будь-яких інших обставин, з яких можна було б встановити мету арешту, який був накладений 05.05.2003р. на майно батька позивача, під час розгляду справи не встановлено.

При цьому ані передача майна ОСОБА_1 іншій особі (стягувачу тощо), ані його реалізація не відбулася.

У постанові від 13.07.2022р. у справі №2/0301/806/11 Верховний Суд зауважив, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності. Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Верховний Суд зазначив, що саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей. Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Також у вищевказаній справі Верховний Суд зробив висновок, що у разі відсутності правового регулювання питання зняття обтяжень з майна боржника у певних випадках, відмова у задоволенні скарги щодо зняття арешту унеможливлює в подальшому здійснення належного захисту майнових прав заявника щодо зняття арешту з його майна. Наявність тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Таким чином, у цьому випадку наявність тривалого часу (20 років) арешту майна спадкодавця (батька позивача) за відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у майнові права позивача.

Це є підставою для зняття арешту з майна боржника з метою захисту майнових прав позивача як спадкоємця після смерті свого батька.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.05.2023р. у справі №463/3251/22 зробила висновок про право спадкоємця має звертатися в порядку позовного провадження шляхом подання позову про визнання права власності на спадкове майно і зняття із нього арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Задовольнити позов ОСОБА_1 .

Зняти арешт, накладений постановою ВДВС Червонозаводського району м.Харкова від 05.05.2003р., (реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: 6301624) з майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Основ`янсько-Слобідський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ідентифікаційний код 41430683, місцезнаходження: 61001, м.Харків, майдан Захисників України, буд.7/8, 7 поверх.

Суддя І.С.Блага