Ухвала

31 травня 2023 року

м. Київ

справа № 718/927/22

провадження № 61-7242ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 березня 2023 року, ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 06 березня 2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 11 квітня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 червня 2022 року, залишеним без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 06 вересня 2022 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 червня 2022 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 06 вересня 2022 року відмовлено на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України (малозначна справа) (провадження № 61-9500ск22).

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до районного суду із заявами про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 червня 2022 року.

Заяви мотивовані тим, що на розгляді Кіцманського районного суду Чернівецької області знаходилася цивільна справа за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Рішенням суду відмовлено у задоволенні позову.Вказувала, що відмовляючи у задоволенні позову, суди посилалися на відсутність причинно-наслідкового зв`язку між поставленим діагнозом та причиною виникнення хвороби. Проте доказом наявності причинно-наслідкового зв`язку між діагнозом та причиною виникнення хвороби у першій заяві зазначала висновок спеціаліста (окуліста) ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» від 14 травня 2022 року, який ОСОБА_1 виявила у себе серед документів після набрання рішенням законної сили. У повторно поданій заяві зазначала, що доказом наявності причинно-наслідкового зв`язку між діагнозом та причиною виникнення хвороби є висновок спеціаліста (окуліста) ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» від 19 грудня 2022 року. Вважала ці обставини нововиявленими.

Ухвалами Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 березня 2023 року та від 06 березня 2023 року, залишеними без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 11 квітня 2023 року, у задоволенні першої й повторної заяв ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 червня 2022 року відмовлено.

У травні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 березня 2023 року, ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 06 березня 2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 11 квітня 2023 року, в якій заявник, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій скасувати та направити справу на новий розгляд до районного суду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини першої та другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно із частиною четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Частиною п`ятою статті 423 ЦПК України визначено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

У пунктах 3, 4, 5, 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» судам роз`яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених статтею 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою у справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи.

Неналежне виконання сторонами своїх процесуальних обов`язків, у тому числі, неподання суду усіх доказів, збирання нових доказів після розгляду справи судом не є нововиявленими обставинами, тому не можуть тягнути за собою перегляд судового рішення із зазначених підстав.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (параграф 27, 28 рішення Європейського суду з прав людини від 18 листопада 2004 року у справі № 69529/01 PRAVEDNAYA v. RUSSIA).

У абзаці 1 і 3 пункту 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», судам роз`яснено, що процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.. Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду в прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами.

Відмовляючи у задоволенні двох заяв ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 червня 2022 року, суд першої інстанції у двох своїх ухвалах, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що наведені заявником підстави та обставини, не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України, не можуть бути підставою для скасування судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, а зводяться до переоцінки доказів у справі.

При цьому суди попередніх інстанцій правильно зазначили, що посилання ОСОБА_1 як на нововиявлені обставини для перегляду рішення суду першої інстанції спочатку на висновок спеціаліста (окуліста) ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» від 14 травня 2022 року є безпідставними, оскільки вказаний висновок існував на момент розгляду справи та був досліджений судом при винесенні рішення, а у повторно поданій заяві - на висновок спеціаліста (окуліста) ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» від 19 грудня 2022 року також не може вважатися нововиявленими обставинами у розумінні статті 423 ЦПК України, оскільки є новим доказом у справі.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції з наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною шостою статті 394 ЦПК України визначено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

З огляду на зміст оскаржуваних судових рішень та касаційної скарги, вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 березня 2023 року, ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 06 березня 2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 11 квітня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

Д. Д. Луспеник

С. Ф. Хопта