Справа №639/8721/21
Провадження №2/639/255/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді - Баркової Н.В.,

за участю секретаря - Кравченко А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

21.12.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до відповідача ОСОБА_2 і просить суд стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду, завдану внаслідок кримінального правопорушення у розмірі 9 770,51 грн., включаючи витрати на проведення експертизи в сумі 255, 12 грн., а також просить стягнути додаткові витрати, які викликані необхідністю проходження санаторно-курортного лікування у розмірі 11 424,00 грн. та стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 30 000, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 29.08.2021 року приблизно о 13 годині 20 хвилин відповідач ОСОБА_2 перебував у дворі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де став ініціатором конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_1 . Саме в той час у відповідача виник протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень будь-якого ступеня тяжкості. Реалізуючи свій протиправний умисел, відповідач, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого задуму, проявляючи надмірну агресію, знаходячись у позивача за спиною наніс прицільно один удар кулаком правої руки в ділянку правої щелепи, один удар кулаком лівої руки в ділянку лівої щелепи та один удар кулаком правої руки в ділянку правої щелепи, від яких позивач втратив свідомість та впав на землю на правий бік. Після цього відповідач, продовжуючи свої агресивні, протиправні дії, діючи умисно, нахилившись над позивачем наніс йому прицільно приблизно вісім ударів кулаком правої руки в ділянку грудної клітини спереду. Прийшовши до тями, позивач намагався підвестися із землі, однак відповідач, продовжуючи свої агресивні, протиправні дії, діючи умисно двічі штовхнув позивач у спину від чого останній спочатку впав на коліна, а потім впав на спину. В результаті таких протиправних дій зі сторони відповідача позивачу були нанесені наступні тілесні ушкодження: синці на нижній повіці правого ока з переходом на проекцію правої виличної кістки, у правого кута роту, в проекції лівої дуги нижньої щелепи в середній третині; садна в проекції лівого колінного суглобу по його передній поверхні, на передній поверхні лівої гомілки у верхній третині, проекції тіла лівої лопатки, в проекції 8-10 ребер по лівій лопатковій лінії. Позивач вказує, що звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою щодо протиправних дій відповідача відносно позивача, а також вимушений був звернутись за наданням медичної допомоги. Вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 30.09.2021 року ОСОБА_2 було визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. на користь держави, що становить 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вказаний вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.09.2021 року набрав законної сили 01.11.2021 року. Під час кримінального провадження позивачем не було подано цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди, оскільки після нанесених відповідачем тілесних ушкоджень позивач мав проблеми зі здоров`ям, в тому числі й через загострення хронічних хвороб, та не мав фізичної можливості пред`явити цивільний позов до початку судового розгляду справи.

Розмір матеріальної шкоди та додаткових витрат позивач підтверджує посиланнями на письмові докази, надані до позову і положення ст.ст.22, 1166-1168, 1195 ЦК України.

В обґрунтування моральної шкоди позивач також зазначає, що він зазнав в результаті неправомірних дій відповідача як фізичного болю, так і психологічне приниження, оскільки відповідач в ході сварки неодноразово вживав щодо позивача нецензурну лайку, декілька разів плюнув в обличчя, вказане відбувалось на очах у рідних та сусідів, у зв`язку з чим позивач і досі відчуває психологічний дискомфорт, втратив сон, постійно відчуває страх за своє життя та здоров`я, кожного разу, перш ніж вийти з квартири, переконується, що відповідача немає у подвір`ї. Крім того позивач вказує, що нанесення відповідачем тілесних ушкоджень спричинили порушення його нормального та звичного способу життя, оскільки він вимушений був докладати додаткових зусиль для захисту своїх прав і лікування у закладах охорони здоров`я, і досі потребує постійного медичного амбулаторного спостереження після отриманих травм, а також у зв`язку із загостренням хронічних хвороб.

У зв`язку з вищевикладеним позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.01.2022 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. Призначено судове засідання.

09.02.2022 року на адресу суду за вх. №3236 від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову та зазначив, що підставою вказаного позову позивач зазначає факт заподіяння йому легких тілесних ушкоджень, спричинених відповідачем в результаті скоєння ним щодо позивача кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. У вироку Жовтневого районного суду м. Харкова по справі № 639/6481/21 від 30.09.2021 року за обвинувальним актом в кримінальному провадженні за №ЄРДР 50000483 від 04.09.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_2 в кримінальному проступку, передбаченому ч. 1 ст. 125 КК України, зазначено, що відповідачем завдано позивачеві за наступні тілесні ушкодження - синці на нижній повіці правого ока з переходом на проекцію правої виличної кістки, у правого кута роту, в проекції лівої дуги нижньої щелепи в середній третині; садна в проекції лівого колінного суглобу по його передній поверхні, на передній поверхні лівої гомілки у верхній третині, проекції тіла лівої лопатки, в проекції 8-10 ребер по лівій лопатковій лінії, які викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень. У даному вироку тілесні ушкодження та їх ступінь, як підстава кримінально-правової кваліфікації даного кримінального правопорушення, базуються на висновку експерта № 09-1453/2021 від 16.09.2021 року, копія якого надана позивачем. Проведення судово-медичної експертизи призначено постановою дізнавача за вказаним ЄРДР та доручено для проведення експерту КП ХОБСМЕ. Перед експертом було поставлено питання щодо наявності у позивача тілесних ушкоджень та ступеню їх тяжкості, строку їх виникнення та відповідності вказаних ушкоджень обставинам їх нанесення, на які посилається потерпілий. Для проведення даного експертного дослідження експертові було надано Висновок фахівця з питань судово-медичної експертизи № 965-2021 від 30.08.2021 року, виписка з медичної карти стаціонарного хворого ХМКЛ ШНМД № 15664 від 06.09.2021 року та протокол слідчого експерименту від 15.09.2021 року. Висновок фахівця № 965-2021 від 30.08.2021 року та виписка з медичної карти стаціонарного хворого №15664 від 06.09.2021 року надані позивачем. За результатами проведення експертизи, в даному Висновку експерта № 09-1453/2021 від 16.09.2021 року зазначено, що показання потерпілого при проведенні слідчого експерименту не суперечать судово-медичним даним способу спричинення та механізму утворення тілесних ушкоджень в проекції правої виличної кістки та на тулубі. Водночас у Висновку зазначено, що відповісти на питання з приводу способу спричинення та механізму утворення тілесних ушкоджень, які виникли в ОСОБА_1 в проекції лівої дуги нижньої щелепи та в проекції лівого колінного суглобу його передньої поверхні, на передній поверхні гомілки не є можливим, оскільки в ході слідчого експерименту, він не розкрив їх спосіб спричинення та механізм утворення. Також експертом було зазначено, що розцінити діагноз «ЗЧМТ», струс головного мозку» в судово-медичному відношенні можливо буде після надання медичної документації в повному обсязі. Також експертом зазначено, що діагнози «ішемічна хвороба серця, кардіосклероз, гіпертонічна хвороба, цукровий діабет» є хронічними захворюваннями та не носять травматичного характеру, тому при оцінці ступеня тяжкості не приймались до уваги. Отже, відповідно до вказаної документації експертом встановлено та зазначено у висновку ступінь тяжкості тілесних ушкоджень та їх обсяг. Отже, вказаним кримінальним порушенням відповідачем за даною справою нанесено шкоду позивачеві здійсненням йому синців та саден в місцях, зазначених у висновку експерта та виоку, які викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень. За законодавством України відповідач має нести цивільне зобов`язання за вказаною шкодою, в розмірі, необхідному для усунення шкоди від вказаних синців та саден.В позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача грошову суму в розмірі 9 770,00 грн. за відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Вказаний розмір шкоди обґрунтовується позивачем наступним: вартістю судово-медичної експертизи від 30.08.2021 року в розмірі 235,12 грн., вартістю лікування в ХМКЛ ШНМД в період з 02.09.2021 року по 06.09.2021 року в сумі 2 526,00 грн., вартістю подальшого лікування в КНП «МП № 24» за місцем проживання в період з 21.10.2021 року по 05.11.2021 року в розмірі 6 988,50 грн. На підтвердження вказаного позивач надав квитанцію № 34105537 від 30.08.2021 року про сплату грошової суми в розмірі 235,12 грн за послуги експертизи. На доведення інших витрат позивач надав чеки, які піддані детальному аналізу з огляду на їх дати, відповідність придбаних ліків призначенням та відношенню до захворювань, які лікувались ними, до саден та синців, що є предметом протиправної діяльності відповідача та підставою відшкодування, вони відношення не мають. Також відповідач повністю заперечує вимогу позивача щодо стягнення додаткових витрат на санаторно-курортне лікування. Основним допустимим та достовірним доказом наявності психологічних страждань відповідач вважає висновок психологічної експертизи, відповідно до розділу VI Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 року в редакції 31.01.2020 року, які містять процесуальні вимоги до проведення такої експертизи та до особи експерта, а також містять перелік відповідних питань, що вирішуються експертом. Отже, враховуючи викладене, відповідач вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова 29.11.2022 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сідько Світлани Іванівни про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по цивільній справі №639/8721/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення - задоволено. Забезпечити подальші судових засідань в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів представнику позивача ОСОБА_1 - адвокату Сідько Світлані Іванівні, яка зареєстрована у системі «EasyCon» за наступними реквізитами: електронна адреса - ІНФОРМАЦІЯ_1

30.11.2022 року на адресу суду за вх. №ЕП-5628 від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сідько С.І. надійшла відповідь на відзив, в якій остання просить просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У судове засідання 24.11.2023 року учасники справи не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвоката Сідько С.І. надала письмову заяву, в якій просила провести розгляд справи у її відсутність та задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на викладені в ньому обставини.

Відповідач ОСОБА_2 у судові засідання не з`явився, повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином, надав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази, заяви учасників справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 30.09.2021 року ОСОБА_2 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. на користь держави, що становить 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вказаний вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.09.2021 року набрав законної сили 01.11.2021 року (а.с.7-8).

Вказаним вироком встановлені обставини кримінального правопорушення, а саме, що ОСОБА_2 29.08.2021 року приблизно о 13 год. 20 хв. перебував у дворі житлового будинку за за адресою: АДРЕСА_1 , де став ініціатором конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин зі своїм сусідом ОСОБА_1 .Саме в той час у ОСОБА_2 виник протиправний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень будь-якого ступеня тяжкості.Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого задуму, проявляючи надмірну агресію, знаходячись за спиною у ОСОБА_1 наніс прицільно йому один удар кулаком правої руки в ділянку правої щелепи, один удар кулаком лівої руки в ділянку лівої щелепи та ще йому один удар кулаком правої руки в ділянку правої щелепи ОСОБА_1 , від яких останній втратив свідомість та впав на землю на правий бік.У свою чергу ОСОБА_2 , продовжуючи свої агресивні, протиправні дії, діючи умисно, нахилившись над ОСОБА_1 наніс прицільно приблизно вісім ударів кулаком правої руки в ділянку грудної клітини спереду.Після чого коли ОСОБА_1 прийшов до тями та намагався підвестися з землі ОСОБА_2 , продовжуючи свої агресивні, протиправні дії, діючи умисно двічі штовхнув ОСОБА_1 у спину від чого останній спочатку впав на коліна, а потім впав на спину.Лише після цього ОСОБА_2 , вважаючи виконаними до кінця свої протиправні дії, припинив побиття ОСОБА_1 .В результаті протиправного діяння ОСОБА_2 спричинив ОСОБА_1 наступні тілесні ушкодження:синці на нижній повіці правого ока з переходом на проекцію правої виличної кістки, у правого кута роту, в проекції лівої дуги нижньої щелепи в середній третині;садна в проекції лівого колінного суглобу по його передній поверхні, на передній поверхні лівої гомілки у верхній третині, проекції тіла лівої лопатки, в проекції 8-10 ребер по лівій лопатковій лінії, які викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень.Зазначені судово-медичні підсумки підтверджено висновком експерта №09-1453/2021 від 16.09.2021 року.Письмовою заявою ОСОБА_2 від 22.09.2021 року, яка складена в присутності захисника - адвоката Курила С.А., підтверджується, що обвинувачений ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисному легкому тілесному ушкодженні, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку суду, обвинувачений надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Наступного дня після подій, які встановлені вироком, позивач ОСОБА_1 самостійно звернувся до фахівця з питань судово-медичної експертизи і щодо нього 30.08.2021 року було проведене судово-медичне дослідження (обстеження) №965-2021. Вартість обстеження складала 235, 12 грн. і була сплачена позивачем за послуги проведення експертизи, що підтверджується квитанцією №34185537 від 30.08.2021 року (а.с.26,28).

В подальшому позивач проходив лікування в КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова», 02.09.2021 року ОСОБА_1 проведено МР-томограму, що підтверджується висновком та випискою із медичної карти стаціонарного хворого, який знаходився у стаціонарі з 02.09.2021р. по 06.09.2021 р., лікувальні рекомендації - у відділенні хворий отримав курс симптоматичної терапії, неврологічна симптоматика регресує, виписаний для подальшого лікування у невропатолога за місцем проживання (а.с.13-15).

Довідками КНП «Міська поліклініка № 24» ХМР від 21.10.2021 року та 05.11.2021 року, а також випискою від 05.11.2021 року підтверджується, що позивач також пройшов лікування у денному стаціонарі загалом з 21.10.2021 року по 05.11.2021 року, де в результаті дообстеження йому було встановлено відповідні діагнози та призначено подальше лікування, в тому числі рекомендовано санаторне лікування в санаторії кардіологічного типу (а.с.16,30).

Позивачем надані копії чеків на придбання ліків на загальну суму 9450,89 грн. (а.с.17-21).

На підтвердження санаторно-курортного лікування позивачем надано суду лише інформаційний листок із зазначенням цін на санаторно-курортне лікування в ДП «Клінічний санаторій «РОЩА» на 2021 рік (а.с.29)

Позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення (а.с.22)

Відповідач ОСОБА_2 є пенсіонером та інвалідом третьої групи за загальним захворюванням безстроково відповідно до довідки МСЕК Серії 2-20 СМ № 017335 (а.с. 55-56).

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено правила визначення належності, допустимості, достовірності та достатності доказів.

Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені статтею 11 ЦК України.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно зі п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У відповідності до вимог п.2 постанови №4 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз`яснив, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема:

- коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень ;

- у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 ЦК України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди;

- при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

За змістом п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, при розгляді позовів про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Зі змісту ст.1177 ЦК України вбачається, що шкоду, завдану потерпілому в результаті вчинення кримінального правопорушення (злочином), має відшкодовувати винна особа, діями якої саме її завдано (Постанова Верховного суду від 01.06.2022 року по справі №757/59501/19).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

В даному випадку з огляду на досліджені судом письмові докази, та обставини, встановлені вироком суду, що набрав законної сили, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Так, в результаті кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, в якому визнаний винним ОСОБА_2 відповідним вироком суду, який набрав законної сили, позивач ОСОБА_1 отримав легкі тілесні ушкодження. Конкретні наслідки таких ушкоджень та викликані ними захворювання, а також загальний стан здоров`я позивача підтверджується наданою ним медичною документацією, у зв`язку з отриманими травмами позивач проходив медичні дослідження та лікування, поніс матеріальні збитки, які полягали у сплаті вартості первинного судово-медичного дослідження вартістю 235, 12 грн. та придбання ліків і приладдя для медичних маніпуляцій на загальну суму 9450,89 грн., отже з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені матеріальні збитки (майнова шкода), завдані внаслідок кримінального правопорушення в загальному розмірі 9 686, 01 грн. Неотримання позивачем вказаного лікування або відсутність підстав для проведеного лікування не спростовано відповідачем будь-якими доказами. Заперечення з приводу стягнення вказаних сум ґрунтуються на особистих висновках відповідача щодо невідповідності придбаних позивачем ліків виду захворювань, а також спричиненим йому тілесним ушкодженням, однак такі твердження потребують спеціальних знань і не можуть бути взяті судом до уваги без посилання на відповідні висновки спеціалістів.

Між тим суд вважає недоведеними позивачем належними доказами його витрати на санаторно-курортне лікування, а також на інші витрати, що перевищують визначену судом суму 9450,89 грн., у зв`язку з чим позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Що стосується моральної шкоди, то суд виходить із тяжкості спричинених позивачу відповідачем тілесних ушкоджень, враховує обставини їх спричинення, встановлені вироком, які однозначно свідчать про спричинення позивачу відповідачем фізичного болю, травм, які потребували подальшого обстеження, лікування та звернення до правоохоронних органів, що вочевидь вказує на порушення звичайного укладу життя позивача та спричинені йому моральні страждання, як наслідок злочинних дій відповідача. Однак, застосовуючи принципи розумності, справедливості та співмірності суд вважає необхідним і достатнім для відновлення порушеного права позивача стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану внаслідок кримінального правопорушення у розмірі 10 000, 00 грн., у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи загалом позовні вимоги на 38,45 %, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 349,13 грн., тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до закону, судовий збір у розмірі 558, 87 грн. суд вважає за необхідне компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що передбачено ч.6 ст. 141 ЦПК України.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 6, 7, 12, 13, 43, 76-89, 141, 206, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1177 ЦК України, ст.ст. 127, 128 КПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану внаслідок кримінального правопорушення у розмірі 9 686 (дев`ять тисяч шістсот вісімдесят шість) гривень 01 копійка.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану внаслідок кримінального правопорушення у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 349 (триста сорок дев`ять) гривень 13 копійок.

Судовий збір у розмірі 558 (п`ятсот п`ятдесят вісім) гривень 87 копійок компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повне рішення складено 29.11.2023 року.

Суддя Н.В. Баркова