Справа № 944/451/23
Провадження №2/944/667/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2023 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Поворозника Д.Б.,

за участю секретаря судового засідання Климейко Л.Г.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Яворові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, в якому просить зменшити розмів аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме визначити їх в розмірі 1/6 від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування позову зазначає, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, він якого у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 . Оскільки сімейне життя у них не склалося, шлюб між ними рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 26 січня 2021 року було розірвано. Судовим наказом Яворівського районного суду Львівської області від 05 серпня 2021 року з нього присуджено стягнення аліментів на користь відповідачки на утримання їхнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 01 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак при винесенні даного наказу не було взято до уваги обставини, які зазначені в ст. 182 Сімейного кодексу України. Зокрема, на сьогоднішній день у нього на утриманні перебуває син він другого шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також суд не врахував факту перебування на його утриманні непрацездатних батьків, а саме батька ОСОБА_6 , який є пенсіонером, ліквідатором аварії на ЧАЕС та інвалідом ІІ групи, та мати ОСОБА_7 , яка є пенсіонеркою за вислугою років та має невеликий розмір пенсії. Вважає, що для забезпечення рівномірного та гармонійного розвитку та підтримання потреб його дітей, доцільним є зменшення розміру аліментів з 1/4 до 1/6 частик від усіх його доходів, що становитиме в середньому 5406,00 грн і є більшим від 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому вважає, що за рішенням суду повинно були зменшено розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 03 лютого 2023 року, відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання.

21 лютого 2023 року відповідач ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, в заперечила проти позовних вимог, просить у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування заперечень проти позову зазначає, що позивач свої вимоги про зменшення аліментів мотивує тим, що підставою позову є захист потреб інших його дітей, а також батьків-пенсіонерів. Однак при тому позивач не враховує та не зазначає той факт, що її з сином викинули з квартири, де вони проживали до розлучення, не забезпечивши їх житлом, що змусило її шукати нове житло та витрачати додаткові кошти на оренду квартири. На даний час її середньомісячний дохід з врахуванням аліментів, що сплачує позивач, становить 23502,00 грн. Середньомісячний дохід позивача становить 24358,90 грн. Таким чином жодної суттєвої різниці в матеріальному забезпеченні дітей немає. Крім того, з 05 травня 2021 року позивач є учасником договору купівлі-продажу майнових прав, укладеного з ПП «Житлобудкомфорт», на квартиру по АДРЕСА_1 , і вже в квітні 2021 року вніс 2000 доларів США як чергову плату. Також позивач 05 березня 2021 року став власником квартири по АДРЕСА_2 , вартістю 1110874,00 грн, де фактично проживає. Це свідчить про те, що позивач має додаткові доходи, які приховував від неї під час шлюбу і приховує такі доходи від суду. Враховуючи дані факти, матеріальний стан її сім`ї та сім`ї позивача суттєво відрізняється. Посилання позивача на те, що він змушений допомагати своїм батькам-пенсіонерам не відповідає дійсності, оскільки їхній сукупний дохід становить 19800,00 грн, що на даний час є досить пристойним для сім`ї пенсіонерів. Крім того, батько позивача користується пільгами як інвалід, що також покращує їх фінансове становище. Також батьки позивача є власниками квартири по АДРЕСА_3 , де фактично проживають, а також разом з позивачем є співвласниками квартири по АДРЕСА_4 , яку здають в оренду, розмір орендної плати становить приблизно 8000,00 грн на місяць. Крім того, батьки позивача мають у власності автомобіль марки «Тoyota RАV4», 2013 року випуску, що свідчить про те, що родина не є бідною. Довідка позивача про доходи з місця праці не є достатнім доказом погіршення матеріального стану, адже він приховав від суду доходи дружини та інші свої доходи, про що красномовно свідчать його видатки, підтверджені належними доказами. Посилання позивача на необхідність утримувати батьків суперечить фактичним обставинам. Зміна сімейного стану, а саме народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, такий висновок висловив Верховний Суд в постановах від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 01 серпня 2019 року у справі № 760/11934/16-ц та від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19.

02 березня 2023 року позивач подав відповідь на відзив, де зазначив, що твердження відповідача у відзиві на позовну заяву в повній мірі не відповідають дійсності. Зокрема, відповідач стверджує, що її з сином викинули з квартири та не забезпечили іншим житлом. При тому, ОСОБА_2 є власником 1/4 частки у трикімнатній квартирі по АДРЕСА_5 . Також відповідач стверджує, що він та його батьки побили її, через що було відкрите кримінальне провадження, однак відповідач не зазначила, що дане кримінальне провадження було закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Також відповідачу не має потреби винаймати квартиру, оскільки вона є співвласником квартири, де може жити. Відповідач зазначила також, що витрачала кошти на побутові потреби дитини, на ремонт, однак не зазначила суму, купівлю комп`ютера за 10848,00 грн, оплату за відвідування школи шахів в розмірі 500,00 грн на місяць, однак не згадала, що тримала від нього додаткові кошти (аліменти) в сумі 17920,00 грн за листопад та грудень 2022 року, що дає можливість повністю покрити дані витрати, при тому, що ремонт квартири не є обов`язковим, враховуючи, що відповідач має де проживати, а побутові потреби дитини повинні покриватися сплаченими аліментами в повній мірі. Крім того, розрахунки відповідача щодо його доходів за 2022 рік не відповідають дійсності. Так. відповідач не відняла сплачених ним податків, невіро зазначила, що його дружина, перебуваючи у декретній відпустці, отримала одноразово кошти при народжені дитини в розмірі 41280,00 грн, оскільки це не відповідає дійсності. Відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» батьки отримують допомогу в сумі 10320,00 грн, а решта суми допомоги виплачується упродовж наступних 36 місяців рівними частками по 860,00 грн. Купівля ним квартири у 2021 році є внутрішньою угодою його сім`ї, яка до судового провадження у цій справі не має відношення. Твердження відповідача про те, що в нього є додаткові доходи, не підтверджено жодними доказами та можна вважати спробою ввести в оману суд та наклепом на нього. Недостовірним також є твердження відповідача, що пенсія його батька становить 17000,00 грн., в дійсності вона становить 13327,00 грн. При тому, відповідач не враховує, скільки витрачається на підтримання здоров`я та лікування обох батьків. Недостовірним та таким, що не підтверджене жодними доказами, є твердження відповідача, що його батьки здають квартиру по АДРЕСА_4 за 8000,00 грн на місяць, оскільки в даній квартирі в дійсності проживають внутрішньо переміщені особи на безоплатній основі. Вважає, що для забезпечення рівномірного та гармонійного розвитку та підтримання потреб його двох дітей доцільним є зменшити розмір аліментів до 1/6 частини усіх видів його доходів, що становитиме в середньому 5406,00 грн на кожну дитину, що є більшим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні наведеним у позовній заяві та відповіді на відзив, просив позов задовольнити.

Додатково та відповідаючи на запитання головуючого, пояснив таке. Квартиру у м. Львові придбала його сестра та передала йому, це є їхні внутрішньосімейні питання, які не мають відношення до справи. Позивач заробляє приблизно 15000,00 грн на місяць, отже, на них з сином виходить майже по 8000,00 грн на кожного. Водночас. його дохід становить приблизно 26000,00 тис грн на місяць, за виключенням сплачених аліментів в розмірі 8000,00 грн, залишається приблизно 18000,00 грн, що на його сім`ю з трьох чоловік становить орієнтовно по 6000,00 грн, тобто менше, ніж на відповідача і сина. Також він матеріально допомагає батькам, оскільки батько більшу частину своєї пенсії витрачає на ліки. Доводи позивача про оренду нею квартири є безпідставними, оскільки вона має частку у власності квартири в м. Яворові Львівської області, де може проживати. Якщо аліменти буде зменшено, їх розмір зменшиться приблизно на 2000,00 грн, що не суттєво вплине на дитину. Крім того, він надає додаткові кошти дитині, не обмежується лише аліментами. Також у випадку збільшення його заробітної плати, будуть збільшені аліменти на утримання дитини.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, подала заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю її представника в розгляді іншої справи.

Однак, враховуючи, що відповідач не надала доказів на підтвердження свого клопотання, в зв`язку з чим суд визнав причини її неявки та неявки представника неповажними, а також, що відповідач подала відзив на позовну заяву, виклавши свої заперечення проти позову, суд вважає можливим розглянути і вирішити справу за відсутності відповідача та її представника.

Заслухавши пояснення позивача, оцінивши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Суд встановив, що сторони у справі перебували зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 26 січня 2021 року.

За час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час є неповнолітнім, що підтверджується свідоцтвом про народження від 09 липня 2009 року серії НОМЕР_1 .

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 05 серпня 2021 року вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 01 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Аліменти на підставі судового рішення стягуються з відповідача в примусовому порядку що не заперечується сторонами та підтверджується відомостями Автоматизованої системи виконавчого провадження.

Суд також встановив, що позивач вдруге зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 , у якому в нього ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 30 грудня 2022 року серії НОМЕР_2 .

Відповідно до довідки від 13 січня 2023 року № CR-000000001, ОСОБА_1 працює провідним аудитором в ТзОВ «Бюро Верітас Сертифікейш Україна», його дохід за період з 01 січня до 31 грудня 2022 року становив 483596,64 грн, з яких ним сплачено 94301,35 грн податків і 68026,93 грн аліментів.

Відповідно до довідки від 09 лютого 2023 року № 16, ОСОБА_2 працює на посаді діловода у відділі культури, молоді та спору Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області, її заробітна плата за 2022 рік становила 221992,06 грн, з якої утримано ПДФО в розмірі 39958,57 грн та військовий збір в розмірі 3329,90 грн.

Також позивач надав суду: копії посвідчень своїх батьків, а саме: пенсійного посвідчення мами ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 серії НОМЕР_3 , виданого 15 листопада 2006 року; посвідчення інваліда ІІ групи серії НОМЕР_4 , виданого 07 вересня 1998 року, та посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 1) серії НОМЕР_5 , виданого 07 листопада 2019 року, батька ОСОБА_6 , а також довідку про його доходи (пенсію) від 24 лютого 2023 року № 8945 9427 3099 9919, згідно з якою за 2022 рік ОСОБА_6 отримав пенсію в загальному розмірі 159924,79 грн; банківські квитанції від 15 грудня 2022 року та від 06 січня 2023 року, згідно з якими він перерахував позивачу 6325,00 грн (коментар «Аліменти для ОСОБА_4 за листопад 2022 року (Миколай)») і 11595,00 грн (коментар «Аліменти для ОСОБА_4 за грудень 2022 року (Коляда)»); копії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 12 жовтня 2022 року № 1329- та від 13 жовтня 2022 року № 1329-, згідно з якими на відповідний огляд взято ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_4 .

Відповідач надала суду також копії: витягу з реєстру про право власності на нерухоме майно від 20 червня 2008 року, згідно з яким співвласниками (спільна сумісна власність) квартири за адресою: АДРЕСА_4 , є ОСОБА_7 , ОСОБА_1 і ОСОБА_6 ; копію договору уступки вимоги від 05 березня 2021 року, укладеного між ОСОБА_11 (цедент) та ОСОБА_1 (цесіонарій), відповідно до умов якого цедент передала цесіонарієві право вимоги за попереднім договором купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , укладеним з ТзОВ «ВОРКБУД»; копію договору купівлі-продажу від 05 березня 2021 року, укладеного між ТзОВ «ВОРКБУД» (продавець) і ОСОБА_1 (покупець), згідно з яким позивач придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 1110874,00 грн; договору оренди квартири від 29 червня 2022 року № 99, укладеного між нею (орендар) та ОСОБА_12 (орендодавець), відповідно до якого ОСОБА_2 орендувала квартиру за адресою: АДРЕСА_6 , строк дії договору до 31 грудня 2022 року, розмір орендної плати 3500,00 грн на місяць.

Згідно із ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

За змістом ст. ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі:стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень ст. 183 Сімейного кодексу України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. У свою чергу, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Стаття 192 Сімейного кодексу України передбачає можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Водночас, на думку суду, зміна сімейного стану позивача, а саме народження у нього дитини в іншому шлюбі, сама по собі не є безумовною та достатньою підставою для зміни розміру аліментів, які стягуються за рішенням суду на утримання дитини від попереднього шлюбу.

На думку суду, в даному випадку для вирішення питання про зменшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , обов`язково слід встановити також реальний майновий стан позивача на даний час та, відповідно, його можливість чи об`єктивну неможливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Однак позивач ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не довів та не підтвердив погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.

При цьому, з довідки про доходи позивача вбачається, що його дохід за 2022 рік є стабільним, зі слів позивача, у 2023 році фактично не змінився, не зменшувався до рівня, що об`єктивно перешкоджало б йому сплачувати аліменти на утримання сина у встановленому судом розмірі.

Також позивач не надав відомостей та доказів щодо витрат на утримання дитини він другого шлюбу, зокрема, яку частку його доходу становлять такі витрати, в тому числі для порівняння таких витрат із сумами аліментів, які він сплачує чи які йому нараховуються на утримання сина від попереднього шлюбу.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що він допомагає матеріально своїм батькам, які є пенсіонерами, суд зазначає, що позивач не надав жодних доказів на підтвердження цих обставин, не довів необхідності здійснення саме них відповідних витрат, а також надання матеріальної допомоги непрацездатним батькам, на думку суду, не звільняє позивача від обов`язку утримувати дитину та саме по собі не впливає на обсяг такого утримання (розмір аліментів).

Розмір заробітку відповідача ОСОБА_13 , на що посилається позивач, також не жодним чином не впливає на його обов`язок утримувати дитину та обсяг такого утримання (розмір аліментів), оскільки обов`язок утримання неповнолітньої дитини однаково покладений на обох батьків.

Посилання позивача на здійснені ним грошові перекази 15 грудня 2022 року в сумі 6325,00 грн та 06 січня 2023 року 2023 року в сумі 11595,00 грн на рахунок ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 також свідчать про його спроможність сплачувати аліменти, визначені рішенням суду.

Інші доводи сторін і надані ними докази (придбання і оренда житла, наявність житла к у власності (співвласності), придбання інших товарів), на думку суду, також не мають визначального значення для вирішення справи і не спростовують наведених вище висновків суду.

А надані сторонами документи щодо кримінального провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 травня 2022 року за № 0000215 не стосуються предмету доказування в даній справі, отже, є неналежними доказами та не беруться судом до уваги.

Також на переконання суду, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлені в постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19.

Крім того, суд зазначає, що при визначенні конкретного розміру аліментів на кожну дитину враховується ряд обставин та факторів, які визначені, зокрема, ст. 182 Сімейного кодексу України (стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей чи утриманців, наявність, майна та майнових прав тощо).

При цьому, для визначення розміру аліментів, який батьки (один з батьків) повинен сплачувати на утримання конкретної дитини, в тому числі і для вирішення питання про зменшення їх розміру, як зазначено вище, обов`язково слід встановити матеріальних стан, зокрема, доходи платника аліментів.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Тобто пріоритетним є саме гармонійний розвиток дитини, який загалом неможливо забезпечити лише мінімальним набором продуктів харчування, непродовольчих товарів та послуг, а потребує значних зусиль і матеріальних витрат, зважаючи, в тому числі, і на постійне та суттєве подорожчання вартості практично всіх товарів і послуг, що є загальновідомим фактом.

Щодо доводів позивача про те, що він, крім аліментів, здійснює інші витрати на утримання сина, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, участь у додаткових витратах на дитину є обов`язком, а не правом батьків, в тому числі й того, з кого присуджено стягнення аліментів.

Відповідно, позивач як батько неповнолітнього ОСОБА_4 зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, в тому числі самостійно цікавитись наявністю відповідних потреб дитини та витрат на них.

Також, зважаючи на твердження позивача про те, що крім аліментів він постійно здійснює інші витрати на утримання доньки, доводи, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги про зменшення розміру аліментів, а саме неможливість сплачувати аліменти в розмірі, встановленому рішенням суду (1/4 доходу), на думку суду, є незрозумілими, непослідовними та суперечливими.

Підсумовуючи наведене вище, суд зазначає, що позивач ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Водночас, визначений зазначеним вище рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 05 серпня 2021 року розмір аліментів, який стягується з нього на користь відповідача на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_4 , відповідає вимогам сімейного законодавства.

За таких обставин, його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні сина від іншого шлюбу, без підтвердження погіршення його матеріального становища, на переконання суду, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини ОСОБА_5 та суперечитиме її інтересам, а твердження позивача про те, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, що також погіршило його матеріальне становище, не підтверджено жодними доказами та, з врахуванням наведеного вище, не має визначального значення для вирішення справи.

Враховуючи наведені вище обставини справи, докази, норми законодавства, практику Верховного Суду, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, тому підстав для розподілу судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи, немає.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 60, 76, 81, 88, 89, 141, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду або через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 29 травня 2023 року.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІПН НОМЕР_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Суддя Д.Б. Поворозник