ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 641/7760/21 Номер провадження 22-ц/814/3059/23Головуючий у 1-й інстанції Москаленко В.В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.,

за участю секретаря Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Лисенка Андрія Олександровича

на заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 16 грудня 2022 року у складі судді Москаленко В. В.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни, приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Подолянко Івана Андрійовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТзОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс», із залученням третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я. В. та приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Подолянко І. А., у якому, посилаючись на те, що при зверненні до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису відповідачем не було надано всіх належних документів, які підтверджують безспірність заборгованості та періоду її виникнення, що унеможливлює здійснення виконавчого напису відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 21592, виданий 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я. В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова Компанія» Онлайн Фінанс», заборгованості в сумі 34 484, 40 грн та покласти на відповідача всі судові витрати по справі в повному обсязі.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 16 грудня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 21592, виданий 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я. В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь. ТзОВ «Фінансова Компанія» Онлайн Фінанс», заборгованості в сумі 34 484, 40 грн.

В порядку розподілу судових витрат стягнуто з ТзОВ «Фінансова Компанія» Онлайн Фінанс» в дохід держави судовий збір в сумі 992, 40 грн.

У задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу позивачу відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що виконавчий напис приватного нотаріуса вчинено з порушенням норм законодавства для здійснення даного виду нотаріальних дій за відсутності факту безспірної заборгованості позивача.

Відмовляючи в частині розподілу судових витрат позивача та правничу допомогу адвоката, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів документального підтвердження таких витрат.

Не погодившись з рішенням суду в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу, представник ОСОБА_1 - адвокат Лисенко А. О. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та актуальній судовій практиці зі спірного питання, що призвело до ухвалення рішення, яке в цій частині не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та ухвалити в цій частині нове рішення, яким заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що при фіксованому розмірі гонорару за надання правничої допомоги не вимагається подання детального опису робіт із зазначенням витраченого часу.

Наданий до суду товарний чек є підтвердженням факту отримання грошових коштів адвокатом Лисенко А. О. від його клієнта ОСОБА_1 на виконання п. 4.1 договору про надання правничої (правової) допомоги від 14.10.2021, а акт виконаних робіт містить чіткий та достатній перелік послуг з приводу надання правничої допомоги. Отже, представником позивача надано усі необхідні докази, які свідчать про понесення позивачем витрат щодо отримання правничої допомоги.

Зазначає, що позивачем вже сплачено адвокату 7 000 грн, тобто ОСОБА_1 вже поніс судові витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню позивачеві відповідачем у випадку задоволення позовних вимог.

Вказує, що відповідно до практики ЄСПЛ витрати на правничу допомогу мають бути відшкодовані позивачу, навіть якщо вони ще фактично не сплачені.

Вважає, що, відмовивши у стягненні витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції вдався до надмірного формалізму, порушивши право позивача на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується та у відповідності до вимог частини першої статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів ОСОБА_1 в суді першої інстанції здійснювалось адвокатом Лисенко А. О. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП № 3576, видане Радою адвокатів Дніпропетровської області 15.12.2017) на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АХ № 11071598 від 14.10.2021 та Договору про надання правничої (правової) допомоги № б/н від 14.10.2021, який містить права та обов`язки сторін при наданні юридичної допомоги адвоката з усіх питань правозастосування, що зачіпають права, свободи та охоронювані законом інтереси клієнта (а. с. 19-21, 24, 25).

На підтвердження обсягу проведеної роботи з професійної правничої допомоги по справі надано акт виконаних робіт від 18.10.2021, відповідно до якого на виконання Договору про надання правничої (правової) допомоги адвокатом були виконані наступні роботи/надані послуги: консультація клієнта, узгодження правової позиції по справі; підготовка та подання позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню; підготовка та подання до суду заяви про забезпечення позову; підготовка та подання до суду клопотання про витребування доказів; підготовка та подання до суду заяви про стягнення витрат на правничу допомогу; підготовка та подання до суду заяви про внесення даних РНОКПП представника по справі до підсистеми «Електронний суд»; підготовка та подання до суду заяви про розгляд справи без участі позивача та його представника (а. с. 22).

Згідно пунктів 4.1., 4.2. Договору про надання правничої (правової) допомоги від 14.10.2021 гонорар адвоката за підготовку та подання необхідного пакету документів без відвідування судових засідань встановлено у фіксованому розмірі - 7000 грн, що не включає фактичні витрати, пов`язані з виконанням доручень клієнта (відрядження, добові, транспортні витрати, поштові витрати, судові збори, витрати на фахівців тощо), а також виконання доручень у неробочий час, вихідні та святкові дні.

Договір підписаний його сторонами та відповідно до пункту 8.1. є чинним до кінця календарного року, в якому він був укладений, або до винесення рішення по справі судом відповідної інстанції чи в разі виконання завдань, визначених у пункті 1.1., а саме: визнання виконавчого напису № 21592 таким, що не підлягає виконанню.

Як вбачається з товарного чеку від 18.10.2021 ОСОБА_1 сплачено адвокату Лисенко А. О. гонорар у розмірі 7 000 грн (а. с. 23).

Підписанням 18.10.2021 акту виконаних робіт до договору № б/н про надання правової допомоги від 14.10.2021, що містить перелік виконаних робіт/наданих послуг, сторони підтвердили повне та належне виконання робіт згідно договору та належну оплату за надання таких послуг (а. с. 22).

Відмовляючи у задоволенні вимог позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що представник позивача не надав суду детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті, та опис здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги та документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлених у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), оскільки товарний чек від 18.10.2021 за висновками суду не є належним доказом, який би засвідчував факт того, що позивач дійсно поніс витрати на правничу допомогу.

Проте такі висновки суду є помилковими, оскільки вони не ґрунтуються на всебічно досліджених доказах, наявних в матеріалах справи, які підтверджують понесені позивачем витрати на правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно частин першої, другої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Доказами в цивільному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

За правилами оцінки доказів, встановлених статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат при розгляді справи в суді першої інстанції відповідно до умов укладеного Договору про надання правничої (правової) допомоги від 14.10.2021, що підтверджується Актом виконаних робіт від 18.10.2021 з відповідним переліком наданих послуг.

Відсутність детального опису робіт (наданих послуг) не впливає на можливість визначення розміру витрат, оскільки в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, і є визначеним.

Таким чином розмір винагороди адвоката за надання правової допомоги, визначений за домовленістю сторін у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, тому висновки суду першої інстанції, що позивачем не надано детального опису робіт для визначення гонорару адвоката є помилковими та не відповідають фактичним обставинам справи.

Відхилення судом першої інстанції товарного чеку від 18.10.2021, як доказу сплати ОСОБА_1 гонорару адвоката відповідно до договору про надання правничої допомоги від 14.10.2021 в розмірі 7 000 грн, не є підставою для відмови у відшкодуванні понесених позивачем судових витрат, оскільки згідно пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

За правилами пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі втрати на професійну правничу допомогу, покладаються на відповідача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

Критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи, застосовуються і Європейським судом з прав людини при вирішенні питання відшкодування судових витрат.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, Баришевський проти України, Меріт проти України та ін.).

У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Отже, з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, що в даній конкретній справі свідчить про реальність витрат позивача на правничу допомогу адвоката, та за відсутності відповідного клопотання іншої сторони, на яку покладається обов`язок доведення неспівмірності витрат згідно вимог частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 7 000 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджені матеріалами справи.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про присудження позивачу понесених ним витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується та у відповідності до вимог частини першої статті 367 ЦПК України не переглядається апеляційним судом.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лисенка Андрія Олександровича задовольнити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 16 грудня 2022 року в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу адвоката скасувати та ухвалити з цього питання нове судове рішення.

В порядку розподілу судових витрат стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 7 000 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 16 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна