Справа №242/4213/20
Провадження №2/242/120/23
30 листопада 2022 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Носаль А. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -
Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом.
Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача.
Відповідач відзив на позовну заяву не надав.
Заяви та клопотання сторін.
18.05.2021 року від позивача надійшла заява про перенесення слухання справи.
25.06.2021 року від позивача надійшло клопотання про надання компетентними органами відомостей про власника квартири, за адресою АДРЕСА_4 .
24.09.2021 року від позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи.
Інших заяв та клопотань по справі не надходило.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 02.11.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву, вирішено розгляд справи проводити в загальному позовному провадженні.
Згідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2020 року справу передано до провадження судді Переясловської Ю. А.
Ухвалою від 14.12.2020 року відкрито провадження у справі та.вирішено розгляд справи проводити за правилами позовного (загального) провадження.
Ухвалою від 25.06.2021 року витребовано у Курахівської міської ради відомості щодо осіб, зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_4 , а також щодо того, кому належить право власності на вищевказану квартиру.
Згідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2021 року справу передано до провадження судді Владимирської І. М.
Ухвалою від 31.08.2021 року прийнято до провадження цивільну справу та призначено підготовче судове засідання.
Протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 20.11.2023 року, справу передано на розгляд судді Селидівського міського суду Донецької області Черкову В. Г.
Ухвалою від 21.11.2023 року прийнято до провадження цивільну справу та призначено судовий розгляд у спрощеному провадженні без виклику сторін.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Так, у справі Delcourt v. BelgiumСуд зазначив, що„у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Статтею 6 Конвенції також гарантується право на розгляд справи судом у "розумні строки". Слід відмітити, що у своїй практиці Суд підходив до цієї проблеми дуже індивідуально. Разом із тим, були встановлені певні критерії, в світлі яких слід оцінювати тривалість провадження це: складність справи; поведінка заявника; дії відповідних органів. Ці питання аналізувались судом у справі "Странніков проти України", де Суд дійшов висновку, що тривалість оскаржуваного процесу була надмірною та не відповідала вимозі „розумності строку".
З урахуванням зазначеного особа, яка не була присутньою під час розгляду справи, має право на адекватну, скорочену процедуру скасування рішення, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Суд, дослідивши надані матеріали та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного.
Згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.10.2017 року ОСОБА_1 є спадкоємицею квартири з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 100768416 від 19.10.2017 року, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .
Згідно до акту про пожежу від 28.08.2020 року, складений про пожежу, яка виникла 28.08.2020 року о 00 год. 01 хв. на приватному житловому будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_4 , місце виникнення пожежі житлова кімната, пожежу виявлено 28.08.2020 року о 00 год. 06 хв. громадянкою ОСОБА_1 , пожежу ліквідовано о 00 год. 51 хв. 28.08.2020 року, причиною пожежі визначено необережність під час куріння власника ОСОБА_2 .
Згідно до акту №243 від 04.09.2020 року обстеження матеріально-побутових умов, вбачається проведення обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , в результаті чого встановлено, що в АДРЕСА_4 виникла пожежа з вини ОСОБА_2 внаслідок чого була пошкоджена квартира за адресою АДРЕСА_1 . При обстеженні виявлено наступні пошкодження: частково пошкоджено дах з перекриттям, електропроводка, залиті стіни і підлоги в трьох кімнатах та частково відпали шпалери.
Згідно до листа КНП «Селидівської центральної міської лікарні Селидівської міської ради» від 22.04.2021 року №01-6/1335, ОСОБА_2 , перебуває на обліку у лікаря психіатра вищезазначеного медичного закладу, визнання недієздатності не встановлювалось.
Згідно до листа Курахівської міської ради Мар`їнського району Донецької області від 29.04.2021 року №01-24/2108, з моменту утворення Курахівської територіальної громади ніяких рішень, щодо визнання ОСОБА_2 , 1964 року народження, недієздатним та встановлення над ним опіки не виносилось.
Згідно довідки №1300/12-16 від 30.06.2021 року Курахівської міської ради про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, за адресою: АДРЕСА_4 , станом на 30.06.2021 року зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 292392020 від 24.12.2021 року,
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Положеннями статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Відповідно до частини 2 статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.
Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до положень частин 1, 2, 4 та 5 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 151 ЖК УРСР громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом.
Частиною 2 статті 383 ЦК України встановлено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.
Згідно з Правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, власники квартир, наймачі та орендарі зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримуватись правил пожежної безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємств по обслуговуванню житла.
Частиною 3 статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушенні, має право на відшкодування заданої йому майнової та моральної шкоди.
Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, умовою покладення на відповідача відповідальності за шкоду, завдану позивачу, є наявність вини останньої у спричиненні вказаної шкоди.
Частиною 2 статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Таким чином, враховуючи те, що відповідачем не спростовано його вини, внаслідок якої виникла пожежа, що спричинило виклик пожежників, внаслідок чого була залита квартира позивача, суд вважає, що залиття квартири позивача сталося з вини відповідача.
Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартирі позивачки та не надав інших належних та допустимих доказів щодо причин залиття та розміру спричиненої позивачці шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Під час розгляду документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 840,80 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 1166, 1192 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 279, 280-284, 287, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , до ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , про відшкодування шкоди задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Суддя