Справа № 638/4290/23
Провадження № 2/638/3124/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2023 Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді ? Штих Т.В.,

за участі секретаря ? Гасан М.С.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про примусове виконання зобов`язання за договором позики і стягнення боргу,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 про примусове виконання зобов`язання за договором позики від 13 травня 2017 року і стягнення боргу на загальну суму 1545673,00 грн, яка складається з суми основного боргу в розмірі 40000,00 доларів США, що за курсом Національно банку України до національної валюти на час звернення позивача до суду складає 1.462.400,00 грн і три відсотка річних від простроченої суми боргу за період з 01 жовтня 2020 року по 15 травня 2023 року в сумі 83273,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 13 травня 2017 року між ним, як позикодавцем, та ОСОБА_2 , як позичальником, у формі розписки-зобов`язання був укладений письмовий договір позики, згідно якого ОСОБА_2 отримала від нього 40000,00 доларів США, але в подальшому відмовилась виконувати взяті на себе зобов`язання, відповіді на письмову пропозицію від 27 вересня 2020 року про досудове врегулювання спору не надала і отримані в позику гроші повертати відмовилась, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою від 16 травня 2023 року провадження у справі відкрите.

01 липня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що вона не отримувала від позивача грошові кошти в сумі 40000,00 доларів США, вперше про зобов`язання перед ОСОБА_1 довідалася після отримання його пропозиції про досудове врегулювання спору, заперечує наявність домовленостей про передачу об`єктів нерухомості на користь позивача на підставі розписки-зобов`язанні від 13травня 2017 року, на якій свідомо свій підпис не ставила. Наявність у розписці-зобов`язанні підпису, схожого зі своїм особистим підписом, пояснює тим, що вона підписувала чисті аркуші паперу для їх подальшого заповнення і подання до різних комунальних служб.

05 липня 2023 року позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив, в якій він не погодився з доводами відповідача, вважає, що у такий спосіб відповідач намагається уникнути цивільно-правової відповідальності за невиконання зобов`язань, просив відхилити наведені у відзиві на позовну заяву доводи відповідача при розгляді справи по суті та задовольнити позовні вимогі в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник в судове засідання не з`явилися. Поважності причин неявки суду не повідомили.

Заява від адвоката Блохіна А.В. від 29 листопада 2023 року подана ним, як представником ОСОБА_3 , яка не є учасником вказаної справи.

Суд, заслухавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожен доказ окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Положеннями ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 ЦК України є примусове виконання обов`язку в натурі.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду

та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частина 2 статті 1047 ЦК України передбачає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер (ст. 640 ЦК України) є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після його укладення всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Частиною 1 ст. 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти (постанови Верховного Суду від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17; від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц, провадження № 14-727цс19; від 03 березня 2021 року у справі № 130/2604/18, провадження № 61-19817св19.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Зазначена правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду в однотипних правовідносинах, викладеним у його постановах від 23 грудня 2021 року у справі № 501/1243/20, провадження № 61-14794св21; від 26 квітня 2022 року у справі № 753/1349/20, провадження № 61-14052св 21.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази,

що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини,

що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Вказані процесуальні норми передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Для підтвердження позовних вимог позивачем наданий оригінал розписки-зобов`язання від 13 травня 2017 року, згідно якої відповідачем ОСОБА_2 отримано від позивача ОСОБА_1 в позику 40.000,00 доларів США.

Досліджуючи зміст розписки-зобов`язання для правильного визначення характеру і змісту правовідносин, що склались між сторонами, судом встановлено, що 13 травня 2017 року позичальником ОСОБА_2 від позикодавця ОСОБА_1 отримано в позику 40000,00 доларів США для здійснення стовідсоткової передплати за договорами асоційованого членства у споживчому товаристві «ЖБК «Авантаж» № 60-50/Н, № 22-17/Нп, № 23-18/Нп щодо будівництва трикімнатної квартири АДРЕСА_1 площею 140,6 кв.м. та двох місць для паркування автомобіля № 17 і АДРЕСА_2 , укладених між ОСОБА_2 та Споживчим товариством «ЖБК «Авантаж» 12 травня 2015 року.

Отримання відповідачем позики підтверджується змістом абзацу першого розписки-зобов`язання від 13 травня 2017 року, а саме: «Я, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Дзержинським РВ у м.Харкові ГУ ДМС України в Харківській області 02.04.2015, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , цією розпискою підтверджую отримання від громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 11.06.1997, що

зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , в позику грошових коштів в сумі 4.000 (сорок тисяч) доларів США, що становить за актуальним офіційним обмінним курсом гривні (26.474) до іноземної валюти (долар США) Нацбанку України 1 058 960 (один мільйон п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень».

Згідно абзацу третього розписки позичальник ОСОБА_2 брала на себе зобов`язання переоформити договори асоційованого членства у Споживчому товаристві «ЖБК «Авантаж» або переоформити право власності на вказану вище нерухомість на позикодавця ОСОБА_1 за першою його вимогою, як на особу, яка фактично сплатила вартість вказаних вище об`єктів нерухомого майна.

Твердження відповідача ОСОБА_2 з приводу того, що вона заперечує про свідоме підписання нею розписки-зобов`язання від 13 травня 2017 року судом відхиляються на підставі об`єктивної оцінки наявних у справі і досліджених судом доказів у їх сукупності та взаємному зв`язку.

Згідно висновку експертного почеркознавчого дослідження №16489 від 12 жовтня 2020 року Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» підпис від імені ОСОБА_2 в розписці-зобов`язанні від 13 травня 2017 року на суму 40000,00 доларів США, розташований внизу під текстом, виконано ОСОБА_2 . Висновок експертного почеркознавчого дослідження носить категоричний характер.

При встановленні фактів та обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення проти них суд враховує обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі №638/14722/20, що набрало законної сили, у якій брала участь та сама особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно постанови Харківського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року у справі №638/14722/20 відповідач ОСОБА_2 у визначені договорами асоційованого членства у Споживчому товаристві «ЖБК «Авантаж» від 12 серпня 2015 року № 60-50/Н, № 22-17/Нп та № 23-18/Нп строки, а саме до 12 квітня 2017 року, долю (пайові внески)

у товариство не внесла і мала прострочену заборгованість.

У справі №638/14722/20 встановлено, що за договором № 60-50/Н від 12 серпня 2015 року пайовий внесок в розмірі 984200,00 грн за будівництво квартири АДРЕСА_1 був внесений ОСОБА_2 в період з 13 по 22 травня 2017 року, за договором № 22-17/Нп від 12 серпня 2015 року пайовий внесок в розмірі 100000,00 грн за будівництво місця для паркування № НОМЕР_5 був внесений ОСОБА_2 23 травня 2017 року і за договором № 22-18/Нп від 12 серпня 2015 року пайовий внесок в розмірі 100.000,00 грн за будівництво місця для паркування № НОМЕР_6 був внесений ОСОБА_2 24 травня 2017 року, що підтверджується довідками Споживчого товариства «ЖБК «Авантаж» від 24 травня 2017 року та 08 червня 2017 року та копіями квитанцій, платником у яких вказана ОСОБА_2 .

Постанова Харківського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року у справі №638/14722/20 відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України має преюдиціальне значення для встановлення окремих фактів і обставин у справі №638/4290/23.

Викладене доводить, що відповідач ОСОБА_2 протягом двох років не виконувала свої фінансові зобов`язання за вказаними договорами асоційованого членства і свій перший внесок у

Споживче товариство «ЖБК «Авантаж» здійснила 13 травня 2017 року, яка співпадає з датою запозичення коштів у ОСОБА_1 згідно розписки-зобов`язання від 13 травня 2017 року.

Суд оцінює ці факти як підтвердження того, що відповідач ОСОБА_2 можливість виконати свої фінансові зобов`язання за вказаними вище договорами асоційованого членства у Споживчому товаристві «ЖБК «Авантаж» отримала після запозичення у позивача ОСОБА_1 грошових коштів за розпискою-зобов`язанням від 13 травня 2017 року.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем жодних доказів, які б об`єктивно підтверджували заперечення проти позовних вимог суду не надано.

Встановлені судом на підставі наведених вище доказів обставини дозволяють зробити висновок, що позивач ОСОБА_1 , як позикодавець за договором позики від 13 травня 2017 року, свої зобов`язання згідно ст. 1046 ЦК України виконав і передав позичальнику ОСОБА_4 визначену розпискою-зобов`язанням суму в іноземній валюті.

Проте, відповідач ОСОБА_2 , як позичальник за договором позики від 13 травня 2017 року, свої зобов`язання не виконала і грошові кошти позикодавцю не повернула.

Надаючи правову оцінку наведеним представником відповідача у відзиві на позовну заяву аргументам з приводу неправильного обчислення позивачем періоду, за який нараховано три відсотка річних від простроченої суми заборгованості, суд виходить з такого.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем у письмовій пропозиції від 27 вересня 2020 року про досудове врегулювання спору, отримання якої відповідачем підтверджується, вказувалось серед іншого і про те, що у разі відмови від добровільного виконання взятих на себе зобов`язань та відхилення пропозиції (ненадання на неї письмової відповіді) до 10 жовтня 2020 року, позивач звернеться до суду про стягнення 40.000,00 доларів США та трьох відсотків річних від основної суми.

В абзаці третьому розписки-зобов`язання від 13 травня 2017 року визначено, що позичальник має виконати свої зобов`язання за першою вимогою позикодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення вимоги.

Позивачем три відсотка річних від простроченої суми боргу нарахована за період з 01 жовтня 2020 року (дати, коли відповідач ОСОБА_2 отримала письмову пропозицію позивача від 27

вересня 2020 року про досудове врегулювання спору) по 15 травня 2023 року (дати звернення позивача до суду).

Стягнення трьох відсотків річних відповідає приписам ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки є заходом цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов`язання, який застосовується в разі прострочення грошового зобов`язання, якщо

в його умовах (в даному випадку в розписці-зобов`язанні від 13 травня 2017 року) не були передбачені санкції за порушення зобов`язання.

У пункті 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснюється, що за змістом частини другої статті 625 ЦК України три відсотка річних від простроченої суми полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Ці кошти нараховуються незалежно від сплати інших санкцій (неустойки або пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком трьох відсотків річних, оскільки він відповідає встановленим законом вимогам щодо порядку їх нарахування.

Згідно статті 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ст. 533 ЦК України).

Сума основного боргу за договором позики від 13 травня 2017 року в розмірі 40000,00 (сорока тисяч) доларів США за курсом Національно банку України 36,56 гривен за долар США з розрахунку 40.000 х 36,56 = 1462400, складає 1462400,00 (один мільйон чотириста шістдесят дві тисячі чотириста) гривень.

Сума трьох відсотків річних від простроченої суми за період з 01 жовтня 2020 року по 15 травня 2023 року відповідно до офіційного автоматизованого розрахунку складає 83273,00 (вісімдесят три тисячі двісті сімдесят три) гривні.

Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача у грошовій одиниці України

з розрахунку 1462400 + 83.273 = 1545673 складає 1545673,00 (один мільйон п`ятсот сорок п`ять тисяч шістсот сімдесят три) гривні.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом письмових доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 524, 525, 526, 533, 625, 629, 1046 - 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 11-13, 81, 82, 141, 209, 265, 268, 280, 282 ЦПК України,-

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про примусове виконання зобов`язання за договором позики і стягнення боргу - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РН ОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РН ОКПП НОМЕР_3 , грошові кошти в сумі 1545673,00 (один мільйон п`ятсот сорок п`ять тисяч шістсот сімдесят три) гривні.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РН ОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РН ОКПП НОМЕР_3 , судовий збір в сумі 13420,00 (тринадцять тисяч чотириста двадцять) гривень.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення ухвалено та надруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Повний текст рішення складено 30 листопада 2023 року.

Суддя Т.В. ШТИХ