Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/1062/23

Провадження № 2/439/312/23

12 жовтня 2023 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді: Петейчука Б.М.,

за участі: секретаря

судового засідання: Ковальчук Н.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди та стягнення грошових коштів, ухвалив таке рішення.

Позивачка: ОСОБА_1 звернулася до Бродівського районного суду Львівської області зі позовними вимогами до відповідача: ОСОБА_2 , в яких просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_3 , грошові кошти у розмірі 9 818 (дев`ять тисяч вісімсот вісімнадцять) гривень 30 копійок.

Стислий виклад позиції позивачки.

Позивачка зазначає, що сторони між собою перебували у шлюбних відносинах. За час перебування у шлюбі у сторін народилася дочка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільна дочка сторін є особою з інвалідністю підгрупи А.

Позивачка зазначає, що спільній дитині сторін призначено державну соціальну допомогу особам з інвалідністю та дітям з інвалідністю на дитину ОСОБА_3 . Вказана соціальна допомога отримувалася батьком: ОСОБА_2 , на ім`я останнього було відкрито банківський рахунок.

Позивачка акцентує, що відносини між сторонами погіршилися. Відповідач почав проживати окремо від дружини та дитини, уникає будь-яких зустрічей з дитиною, не бере участь у вихованні останньої, а також відмовляється від обов`язку утримання спільної малолітньої дитини сторін. У зв`язку з цим, позивачка була вимушена звернутися до суду із метою стягнення з відповідача аліментів на утримання спільної малолітньої дитини сторін.

Позивачка мотивує, що відповідач здійснив нецільове використання державної соціальної допомоги, яка була призначена для спільної малолітньої дитини сторін. Відтак, він повинен відшкодувати розмір нецільового використання коштів на рахунок позивачки у розмірі 9 818 (дев`ять тисяч вісімсот вісімнадцять) гривень 30 копійок.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач зазначає, що він припинив спільне проживання зі сім`єю, а також нормальне спілкування з дитиною через виїзд позивачки разом із спільною малолітньою дитиною сторін до Федеративної Республіки Німеччина.

Відповідач вказує, що він отримав державну соціальну допомогу особам з інвалідністю та дітям з інвалідністю на дитину ОСОБА_3 за період часу, починаючи зі 01 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року, в розмірі 82 828 (вісімдесят дві тисячі вісімсот двадцять вісім) гривень 30 копійок. Частину таких грошових коштів, а саме: грошових коштів у розмірі 73 010 (сімдесят три тисячі десять) гривень 00 копійок, відповідач перерахував на рахунок позивачки з метою цільового використання таких коштів на спільну малолітню дочку сторін.

Відповідач наголошує, що у травні 2022 року протягом двох тижнів спільна малолітня дитини сторін перебувала разом із батьком у селі Заболотці Золочівського району Львівської області. На утримання дитини, а також належного забезпечення умов щодо її виховання, навчання та розвитку, відповідачем були витрачені грошові кошти, які були частиною державної соціальної допомоги, у розмірі 9 818 (дев`ять тисяч вісімсот вісімнадцять) гривень 30 копійок.

Відтак, відсутні будь-які правові підстави щодо стягнення з відповідача на користь позивача такого розміру грошових коштів. Позаяк останні витрачені відповідачем виключно в інтересах дитини, себто за цільовим призначенням.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

13 червня 2023 року відкрито провадження.

Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів, із моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, подати відзив на позовну заяву.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечив повністю, вважає такі безпідставними та просить суд задовольнити останні.

Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд по суті.

Позивачка у судове засідання не з`явилася. Від її представника: адвоката Шашликова Дениса Геннадійовича надійшло заява про розгляд справи без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримують повністю та просять суд задовольнити останні.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Від останнього надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечує повністю та просить суд відмовити у задоволенні останніх.

За нормативними правилами частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами у справі встановлено, що рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 29 червня 2023 року (єдиний унікальний номер справи: 439/2/23) ухвалено: розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 14 квітня 2015 року у Виконавчому комітеті Заболотцівської сільської ради Бродівського району Львівської області, актовий запис за № 2. Така обставина визнається учасниками справи, що з огляду на вимоги частини 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України не підлягає доказуванню.

За час перебування у шлюбі у сторін народилася дочка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 26 квітня 2016 року (а.с. 7).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю, що підтверджується медичним висновком за № 49 від 28 липня 2020 року (а.с. 8).

Батько: ОСОБА_2 отримував державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За період часу, починаючи із 01 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року, ОСОБА_2 отримав державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю у розмірі 82 828 (вісімдесят дві тисячі вісімсот двадцять вісім) гривень 30 копійок, що підтверджується довідкою за № 257 від 13 квітня 2022 року; посвідченням серії НОМЕР_2 від 03 березня 2021 року; довідкою за № 526 від 06 квітня 2023 року; листом за № 558 від 07 квітня 2023 року (а.с. 9, 10-14).

Батьком дитини: ОСОБА_2 перераховано на рахунок матері дитини: ОСОБА_1 частину грошових коштів із державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю, а саме: грошових коштів у розмірі 73 010 (сімдесят три тисячі десять) гривень 00 копійок, що підтверджується банківською випискою зі карткового рахунку ОСОБА_1 ; банківською випискою із карткового рахунку ОСОБА_2 , а також долученими до неї копіями відповідних платіжних інструкцій (а.с. 21-30, 66-81).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на онкологічне захворювання. Догляд за дитиною під час лікування останньої здійснював батько: ОСОБА_2 , зокрема постійно перебував у лікарні. Однак, після виїзду матері: ОСОБА_1 , разом із дітьми, батьку почали чинитися перешкоди в участі у вихованні дитини, що підтверджується листом від 23 лютого 2023 року; листом за № 19/03-01 від 06 січня 2023 року; актом обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї від 05 січня 2023 року (а.с. 17-19).

Судовим наказом Бродівського районного суду Львівської області від 31 травня 2022 року (єдиний унікальний номер справи: 439/517/22) ухвалено: стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей, а саме: дочки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 травня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 20).

Протягом травня 2022 року спільна дитини сторін, а саме: дочка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на відпочинку у батька: ОСОБА_2 , що підтверджується наданими на дослідження суду доказами (а.с. 39-65).

Мотиви суду.

За правилами статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення 83 Глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

-повернення виконаного за недійсним правочином;

-витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

-повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

-відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов:

-набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи;

-відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Разом із цим, правове регулювання отримання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, зокрема відбувається за допомогою Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», а також Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України за № 79 від 03 лютого 2021 року.

Нормативними правилами статті 10 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» передбачено, що державна соціальна допомога виплачується державними підприємствами і об`єднаннями зв`язку за місцем проживання особи з інвалідністю з дитинства або батьків, усиновителів, яким призначена допомога на дітей з інвалідністю. Опікуну або піклувальнику державна соціальна допомога виплачується за місцем їх проживання. Виплата державної соціальної допомоги провадиться щомісячно за поточний місяць у встановлені місцевою державною адміністрацією строки. Призначена державна соціальна допомога виплачується особі з інвалідністю з дитинства незалежно від одержуваного нею заробітку, стипендії, аліментів або інших доходів. Державна соціальна допомога, яка призначена на дитину з інвалідністю віком до 18 років, виплачується незалежно від одержання на неї інших видів допомоги.

Виходячи з аналізу вищевказаних нормативних актів можна дійти до висновку про те, що державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю покликана забезпечувати базові соціально-побутові потреби особи з інвалідністю, яка є особою з інвалідністю з дитинства або дитиною інвалідом. Така допомога має виключне цільове призначення, а саме: утримання особи з інвалідністю. Отримані грошові кошти повинні використовуватися, зокрема батьками, опікунами або піклувальниками дитини з інвалідністю, за визначеним цільовим призначенням.

Із доказів у справі вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною з інвалідністю. У зв`язку із цим, останній призначено державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю. Вказану допомогу на дитину з інвалідністю отримував батько дитини: ОСОБА_2 . Однак, унаслідок сімейних обставин та непорозуміння батьків, дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , почала проживати та перебувати на утриманні матері: ОСОБА_1 .

У свою чергу, позивачка: ОСОБА_1 наголошувала про те, що з моменту перебування спільної малолітньої дитини сторін виключно на утриманні позивачки, у відповідача: ОСОБА_2 відпала правова підстава на отримання такої державної соціальної допомоги. Себто усе подальше використання грошових коштів відповідачем здійснювалося без відповідної правової підстави, чим було заподіяно шкоду спільній малолітній дитині сторін.

Починаючи із 01 квітня 2023 року відповідну державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю отримує матір: ОСОБА_1 . Отже, позовні вимоги позивачки стосувалися виключно грошових коштів, які є державною соціальною допомогою особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, які отримував відповідач до вказаного періоду.

Судом було встановлено, що за період часу, починаючи із 01 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року, ОСОБА_2 отримав державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю у розмірі 82 828 (вісімдесят дві тисячі вісімсот двадцять вісім) гривень 30 копійок.

При цьому, на спростування позиції позивачки, відповідач: ОСОБА_2 надав докази про те, що була ним перерахована отримана державна соціальна допомога на рахунок позивачки для утримання спільної малолітньої дочки, яка є дитиною з інвалідністю, у розмірі 73 010 (сімдесят три тисячі десять) гривень 00 копійок. Таку обставину також визнала позивачка: ОСОБА_1 .

Водночас, протягом травня 2022 року спільна малолітня дитина сторін, а саме: дочка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на відпочинку у батька: ОСОБА_2 . Останнім для забезпечення базових потреб дитини з інвалідністю, за рахунок коштів державної соціальної допомоги, було витрачено грошові кошти у розмірі 9 818 (дев`ять тисяч вісімсот вісімнадцять) гривень 30 копійок, про що відповідач надав суду докази.

Позивачкою жодним чином не було поставлено під сумнів та не було спростовано обставини належного цільового використання батьком спільної малолітньої дитини сторін: ОСОБА_2 грошових коштів на забезпечення базових соціально-побутових потреб дитини з інвалідністю.

Отже, у володінні ОСОБА_2 не перебувало майно, яке належить дитині: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без відповідної правової підстави. Відтак позивачкою не доведено перед судом заподіяння будь-якої шкоди малолітній дитині: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідачем: ОСОБА_2 .

За таких обставин, суд приходить думки, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 19, 23, 76-89, 141, 158, 258-268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди та стягнення грошових коштів, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене: 12 жовтня 2023 року.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Суддя Б.М. Петейчук