Провадження № 2/127/4241/23
УХВАЛА

30 листопада 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Іщук Т. П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за її позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ сумісного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області є вказана справа. Позивач, звертаючись до суду, просить визнати житловий будинок з спорудами, загальною площею 109,8 кв. м, розташований в АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю та в порядку поділу цього майна визнати за нею право власності на частину цього будинку та земельної ділянки на якій він розташований.

Позивачем подана заяву про забезпечення позову відповідно до якої просить зупинити продаж майна, арештованого в межах виконавчого провадження №70701686, яке перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Собчука В. В. та виставлене на реалізацію на електронних торгах Державного підприємства «Сетам» (лот 539251), а саме об`єктів нерухомості (далі - будинковолодіння): 1) житлового будинку з спорудами, реєстраційний номер ОНМ 27532822, загальною площею 109,8 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) земельної ділянки кадастровий номер :02:074:0074, загальною площею 0,0280 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тими обставинами, що під час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період часу з 2009 року по 2017 рік за спільні кошти подружжя здійснили капітальні ремонти та поліпшення будинковолодіння (будинку із спорудами реєстраційний номер ОНМ 27532822, та земельної ділянки для його обслуговування кадастровий номер :02:074:0074), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Хоча право власності на будинковолодіння зареєстроване одноосібно за ОСОБА_2 зазначена вище обставина слугує підставою для визнання цього спірного майна спільною сумісною власністю подружжя, адже фактично відбулось істотне збільшення його вартості за рахунок спільних трудових та грошових затрат подружжя. Разом з тим, на вищевказане будинковолодіння накладено арешт на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Собчука В. В. та спірне нерухоме майно виставлено на реалізацію на електронних торгах. Заявниця зазначає, вчинення приватним виконавцем примусових дій по зверненню стягнення на майно боржника ОСОБА_2 в межах ВП 70701686 шляхом реалізації на електронних торгах усього будинковолодіння, без врахування розміру частки в такому майні ОСОБА_1 , що є втручанням у власність останньої. Таким чином, продовження реалізації спірного майна на електронних торгах порушує майнові права позивача.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що предметом позову є визнання права власності, а невжиття заходів забезпечення позову може призвести до реалізації спірного будинковолодіння, істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача та виконання рішення суду у разі задоволення позову, заявник звернулась до суду з заявою про забезпечення позову.

Дослідивши вказану заяву, матеріали справи, вважаю, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних права бо інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Мета забезпечення позову - це хоч і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх судових рішеннях (від 10 березня 2020 року у справі № 750/12430/19, від 28 травня 2020 року у справі № 211/374/20, від 30 листопада 2020 року у справі № 127/17451/20 та ін.) під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Судом враховується, що у відповідності до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з частиною першою статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом проведення електронних аукціонів або за фіксованою ціною.

Як слідує з матеріалів справи, заявником подано позов, зокрема про визнання за позивачем ОСОБА_1 частки права власності на вказане нерухоме майно (житловий будинок з спорудами, загальною площею 109,8 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку кадастровий номер :02:074:0074, загальною площею 0,0280 га, розташовану за цією ж адресою).

Згідно наявних матеріалів справи право власності на вказане спірне майно зареєстроване за ОСОБА_2 , що підтверджується договором дарування житлового будинку від 15.09.2008, посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Рудик В. В., зареєстроване в КП «ВООБТІ» за реєстровим №22068, книга №173, та договором дарування земельної ділянки від 15.09.2008, посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Рудик В. В., за реєстровим №7828.

Відповідно до відомостей веб-порталу ДП «Сетам» спірне будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , виставлено на електронні торги (номер лоту: 539251), дата проведення аукціону: 29 листопада 2023 року, однак торги не відбулися.

З огляду на викладене існує ризик відчуження спірного нерухомого майна, яке є предметом позову,

Ураховуючи вищевикладене, наведені у заяві про забезпечення позову факти та обґрунтування, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із позовними вимогами, з якими заявник звернувся до суду, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про забезпечення позову та зупинити продаж арештованого майна.

При цьому суд відмічає, що у даному випадку такий спосіб забезпечення позову як зупинення продажу на торгах арештованого майна, ураховуючи сам предмет позову, як-то визнання права власності виставленого на продаж арештованого майна, фактично не зупиняє реалізацію права осіб на виконання судового рішення, оскільки стосується лише конкретного, а не всього майна боржника, і тому не перешкоджає виконавцю у примусовому порядку вчиняти інші дії щодо майнового стягнення з боржника.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 05 грудня 2022 року по справі 757/22558/20.

Суд зазначає, що забезпечення позову має тимчасовий запобіжний характер і спрямоване на забезпечення можливості виконання ймовірного рішення суду та на недопущення порушень прав осіб, інтересів яких стосується спір, а вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті.

Зустрічне забезпечення судом не застосовується.

Відповідно до частини першої та другої ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

На підставі викладеного та керуючись ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити продаж арештованого нерухомого майна, що проводиться у виконавчому провадженні №70701686, відкритому приватним виконавцем виконавчого Вінницької Собчуком Валентином Васильовичем (лот №539251 у системі електронних торгів арештованого майна Державного підприємства «Сетам»), а саме: будинку з спорудами, реєстраційний номер ОНМ 27532822, загальною площею 109,8 кв. м, та земельної ділянки кадастровий номер :02:074:0074, загальною площею 0,0280 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення ухвали до виконання становить три роки.

Копію ухвали надіслати сторонам по справі.

Ухвалу суду для виконання надіслати приватному виконавцю виконавчого округу Вінницької області Собчуку Валентину Васильовичу та Державному підприємству «СЕТАМ».

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Суддя: