КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 947/5790/21
Провадження № 2/947/168/23
УХВАЛА

29.11.2023 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі - Матвієвої А.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Тітаренко Ольга Сергіївна, про визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді в порядку загального позовного провадження перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Тітаренко Ольга Сергіївна, про визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, з урахуванням уточненої позовної заяви від 19.04.2021 року за вх. №21289.

Позовна заява надійшла до суду 19.02.2021 року, провадження на підставі якої відкрито ухвали судді Київського районного суду міста Одеси Калініченко Л.В. від 25.02.2021 року.

Представництво позивача в даній справі здійснюється адвокатом Каплун О.Б.

28.07.2022 року до суду надійшло клопотання від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 про зупинення провадження по справі до закінчення воєнного стану в України по справі, з підстав того, що позивач ОСОБА_1 наразі перебуває у складі Збройних Сил України.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 25.08.2022 року вказане клопотання залишено без задоволення, з підстав необґрунтованості.

06.09.2022 року до суду надійшло клопотання від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 про зупинення провадження по справі на час перебування позивача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України.

З поданих до суду доказів судом було встановлено, що у відповідності до довідки Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 18.06.2022 року за №3836, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 28.02.2022 року по день надання довідки.

Також у клопотанні представником зазначено, що позивач ОСОБА_1 має бажання особисто приймати участь у по справі.

За наслідком розгляду вказаного клопотання, Київським районним судом міста Одеси 26.09.2022 року провадження по цивільній справі №947/5790/21, зупинено до припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України. Зобов`язано ОСОБА_1 повідомити суд про припинення перебування у складі Збройних Сил України. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України повідомити суд про припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України.

21.08.2023 року на електронну адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 про поновлення провадження по справі, у зв`язку з припиненням перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України.

З поданих представником відповідача доказів до вказаного клопотання, судом було встановлено, що у відповідності до витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 №8 від 08.01.2022 року, ОСОБА_1 з 14 грудня 2022 року вважався зниклим безвісти та з 04 січня 2023 року знятий з грошового та речового забезпечення військової частини на підставі доповіді №0666/35/177 від 08.01.2023 року.

За наслідком викладеного, ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 23.08.2023 року поновлено провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання на 27.09.2023 року о 12 год. 30 хв.

До підготовчого судового засідання призначеного на 27.09.2023 року сторона позивача (позивач та його представник) не з`явилась, про дату, час і місце проведення якого повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, як і не надано заяви про розгляд справи за їх відсутності. У зв`язку з чим судом було відкладено підготовче судове засідання на 31.10.2023 року о 14 год. 30 хв., яке в свою чергу з підстав інформації про замінування приміщення суду було перепризначено на 29.11.2023 року о 14 год. 30 хв.

Також, приймаючи, що у відповідності до наявної в матеріалах справи відповіді військової частини на адвокатський запит адвокату Байло Є. С. за вих. №0666/35/5948 від 25.07.2023 року, солдат ОСОБА_1 з 04.01.2023 року знаходиться у самовільному залишенні частини, судом було надано відповідний запит до Військової частини НОМЕР_1 щодо інформації чи перебуває/перебував ОСОБА_1 на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 , якщо перебував, то затребовано повну інформацію щодо підстав його звільнення з проходження військової служби у ВЧ НОМЕР_1 . Також затребовано судом відповідні документи та інформацію за наслідком чого прийнято висновок про визнання ОСОБА_1 безвісти зниклим, чи проводилась відповідна перевірка, з наданням інформації про відповідні наслідки. У разі підтвердження інформації про самовільне залишення ОСОБА_1 військової частини, запитано інформацію чи проводилась відповідна перевірка за цим фактом, її наслідки, чи приймалось рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, чи надавалось повідомлення до відповідних правоохоронних органів про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення за відповідним фактом.

13.11.2023 року до суду надійшла відповідь з Військової частини НОМЕР_1 у відповідності до якої повідомлено, що на момент видання наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.12.2022 №1793 «Про результати службового розслідування за фактом зникнення безвісти солдата ОСОБА_1 », зникнення безвісти солдата ОСОБА_1 не було наслідком учинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення.

Втім, надалі, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.01.2023 №319 «Про результати службового розслідування за фактом неповернення з лікувального закладу солдата ОСОБА_1 », на останнього, за неповернення з лікувального закладу, було накладено дисциплінарне стягнення «СУВОРА ДОГАНА» та вирішено не виплачувати додаткову винагороду.

Відповідно до наказу командира 28 окремої механізованої бригади імені ОСОБА_6 від 22.05.2023 №92-РС, солдату ОСОБА_1 було призупинено військову службу з 08.05.2023 на підставі повідомлення Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорськ, номер кримінального провадження: 0000171 від 08.05.2023.

Надалі, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.05.2023 №147, солдату ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , самовільно залишив військову частину 04 січня 2023 року, було призупинено військову службу наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.05.2023 №92-РС, призупинено строк військової служби, вислугу років для призначення пенсії та вислугу у військовому званні, виплату грошового та здійснення продовольчого, речового забезпечення, був виключений зі всіх видів забезпечення з 04.01.2023року.

У відповідності до наданого витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, вбачається, що суть обставин, які можуть свідчити про вчинене кримінальне провадження, відомості про яке були зареєстровані у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000171 від 08.05.2023 року, полягають у тому, що 04.01.2023 року військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 в умовах воєнного стану, з метою ухилитися від військової служби, після завершення лікування не повернувся з лікувального закладу до розташування військової частини поблизу міста Костянтинівка Донецької області.

На підставі викладеного вбачається, що ОСОБА_1 не вважається зниклим безвісти, враховуючи наявну інформацію про призупинення останньому військової служби з підстав неповернення з лікувального закладу, що слугувало підставою для внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000171 від 08.05.2023 року.

До підготовчого судового засідання призначеного на 29.11.2023 року сторона позивача (позивач та його представник) знов не з`явилась, про дату, час і місце проведення якого повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, як і не надано заяви про розгляд справи за їх відсутності.

29.11.2023 року від представника відповідача надійшла до суду заява про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду, з підстав повторної неявки останнього.

Приймаючи вищевикладене, дослідивши подану до суду заяву та оглянувши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Статтею 223 ЦПК України врегульовані наслідки неявки в судове засідання учасника справи, відповідно до яких зокрема передбачено наступне.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав зокрема:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі зокрема:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Поряд з цим, частиною п`ятої вказаної статті встановлено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Пунктом 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України врегульовано, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо зокрема належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.

Також, враховуючи редакцію статті 257 ЦПК України, з урахуванням внесених змін Законом № 3200-IX від 29.06.2023, залишення позову без розгляду здійснюється судом за наявності вказаних причин як на стадії підготовчого провадження, так і на стадії розгляду справи по суті.

Приймаючи вищевказані положення процесуального законодавства, суд зазначає наступне.

З вище встановлених судом обставин та матеріалів справи вбачається, що позивач по справі ОСОБА_1 та його представник починаючи з 25.05.2022 року не з`явились до жодного з призначених судових засідань по справі.

Як вже судом встановлено, позивач по справі ОСОБА_1 після поновлення провадження по справі на підставі ухвали суду від 23.08.2023 року двічі поспіль не з`явився до підготовчих судових засідань, а саме призначених на 27.09.2023 року та 29.11.2023 року.

Також, судом встановлено, що позивач по справі повідомлявся про дату, час і місце проведення судових засідань належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, шляхом скерування судової повістки за адресою місця проживання вказаною останнім особисто у позовній заяві: АДРЕСА_1 , яка отримана належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення судової повістки.

Частиною 3 статті 130 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

Отже, позивач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судових засідань на стадії підготовчого провадження по цивільній справі.

Поряд з цим, стороною позивача не повідомлено суд про причини неявки та підстав їх поважності, як і не надано до суду заяви про розгляд справи за відсутності позивача або його представника.

Крім того, приймаючи відповідь Військової частини НОМЕР_1 від 30.10.2023 року за вих. №0666/35/8801, яка надійшла до суду 13.11.2023 року, вбачається, що починаючи з 04.01.2023 року ОСОБА_1 не проходить військову службу, за наслідком її призупинення починаючи з 04.01.2023року на підставі Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.05.2023 №147 з 04.01.2023року, з підстав неповернення з лікувального закладу, що слугувало підставою для внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000171 від 08.05.2023 року.

На підставі викладеного вбачається, що підстави для відкладення чи зупинення провадження по справі у відповідності до положень ст. 223 ЦПК України відсутні.

Одночасно, судом враховується, що представництво інтересів позивача в цій справі здійснює адвокат Каплун О.Б., який також не з`явився до жодного з призначених підготовчих судових засідань, починаючи з поновлення провадження по справі на підставі ухвали суду від 23.08.2023 року, як і не повідомив суд про причини неявки та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності.

Також матеріали справи не містять належних, достатніх, допустимих та достовірних доказів на підтвердження припинення повноважень адвоката Каплун О.Б. з представництва інтересів позивача, про що також не повідомлялось суд безпосередньо позивачем по справі.

На підставі вищевикладеного, суд доходить до висновку про встановлення двох поспіль неявок сторони позивача до підготовчого судового засідання, будучи належним чином сповіщеним про дату, час і місце їх проведення, без надання належних доказів на підтвердження неявки, а також не надавши до суду заяви про розгляд справи за відсутності сторони позивача.

Судом враховується, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в такому разі має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 759/6512/17, провадження № 61-4437св20, від 07 грудня 2020 року у справі № 686/31597/19, провадження № 61-15254св20, від 20 січня 2021 року у справі № 450/1805/18, провадження № 61-2329св20.

Верховний Суд у постанові від 20 січня 2021 року у справі № 450/1805/18, провадження № 61-2329св20 зазначив, що норма, передбачена частиною п`ятою статті 223 ЦПК України, дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. З огляду на викладене суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду з тих підстав, що належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у судове засідання, що передбачено частиною п`ятою статті 223 та пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України. Разом з тим Верховний Суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 9901/278/21, провадження № 11-126заі22.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1 статті 6 Конвенції.

Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язки добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу; заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (постанови Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 643/856/15-ц (провадження № 61-8953св20), від 21 грудня 2020 року у справі № 484/146/16-ц (провадження № 61-3299св20)).

Додатково суд врахував, що прецедентна практика ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, серед іншого, розумність строків розгляду справи судом (п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Це забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору (постанови Верховного Суду, від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц, провадження № 61-17220св18, від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц, провадження № 61-9020св21, від 12 травня 2022 року у справі № 645/5856/13-ц, провадження № 61-2876св20).

У рішенні від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03, у справі «Цихановський проти України» ЄСПЛ зазначив «:…. саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні»

Приймаючи вищевказані положення законодавства, суд вважає, що неявки сторони позивача у судові засідання, що мають сталий характер, призводять до неможливості розгляду справи, а також приймаючи перебування справи в провадженні суду в строк починаючи з 25.02.2021 року, тобто більше півтори роки, призводить до порушення судом строків розгляду справи та може бути наслідком порушення прав та інтересів інших учасників процесу в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, в порушення зазначених норм процесуального права та не зважаючи на прийняті судом заходи зі сприяння реалізації позивачем своїх прав, позивач не виконав покладених на нього процесуальних обов`язків та не вчинив дії з прийняття участі в судових засіданнях, будучи ініціаторами цього судового провадження.

Приймаючи неналежну процесуальну поведінку позивача по справі з нез`явлення до підготовчих судових засідань, а також безпідставні неявки його представника, поряд з цим враховуючи висловлене волевиявлення позивача на розгляд справи лише за його участі, суд наголошує на відсутності підстав для розгляду справи за відсутності сторони позивача по справі за наявними матеріалами справи.

За наслідком вищевикладеного в цілому, з урахуванням того, що сторона позивача вдруге поспіль не з`явилась до призначених судових засідань на стадії підготовчого провадження без поважних причин, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце їх проведення, та не надавши заяви про розгляд справи за відсутності позивача чи його представника, приймаючи відсутність підстав для розгляду справи за відсутності сторони позивача, у відповідності до норм Цивільного Процесуального Кодексу України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, вищевикладених правових позицій Верховного Суду, суд дійшов висновку та вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Тітаренко Ольга Сергіївна, про визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, підлягає залишенню без розгляду.

Також дії суду не порушують права позивача, оскільки прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, залишення позову без розгляду не порушує право позивача на доступ до суду, а є способом вжиття дій направлених на усунення неналежних виконань позивачем своїх процесуальних обов`язків та певною мірою заходом суду для протидіяння здійсненим перепонам для руху справи створюваними недобросовісними учасниками справи, оскільки недієздатність суду протидіяти такім діям є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Одночасно суд зазначає, що залишення позову без розгляду, не перешкоджає позивачеві повторному зверненню до суду з таким позовом, після усунення умов, що були підставою для залишення його заяви без розгляду.

Керуючись ст. п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Тітаренко Ольга Сергіївна, про визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачеві, що залишення позову без розгляду, не перешкоджає повторному зверненню до суду з цим позовом, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали суду складено 30.11.2023 року.

Головуючий Калініченко Л. В.