ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року

справа № 712/10796/22
провадження № 22-ц/821/1449/23

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Блізнєцова Євгенія Анатолійовича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, у складі: головуючого судді Пироженка С. А.,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

19 грудня 2022 року позивач звернулася до суду з позовом вищенаведеного змісту.

Позовна заява мотивована тим, що18 вересня 2022 року сталася ДТП в м. Черкаси на перехресті вулиці Самійла Кішки та проспекту Хіміків, за участю транспортного засобу TOYOTA CAMRY, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу GEELY JL7162, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого належний ОСОБА_4 автомобіль зазнав технічних ушкоджень, який перебуває в її розпорядженні та в постійній експлуатації на підставі доручення № 3707 від 26 вересня 2022 року.

Відповідальність водія TOYOTA CAMRY, д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП, була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ /206631209 в АТ «СГ «ТАС».

У відповідності до постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 жовтня 2022 року (справа № 712/7519/22, провадження № 3/712/2606/22) винним в спричиненій ДТП визнано ОСОБА_2 .

Відповідно до результатів висновку експерта № 015/2022 від 20 жовтня 2022 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля GEELY JL7162, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, що мала місце 18 вересня 2022 року, складає 79 809 грн 11 коп.

22 листопада 2022 року АТ «СГ «ТАС» здійснила сплату страхового відшкодування в розмірі 77 309 грн 11 коп. на рахунок СТО ПП « ОСОБА_5 ». Розрахунок страхового відшкодування здійснювався з урахуванням наступного: 79 809,11 грн - 2 500 грн (франшиза) = 77 309,11 грн.

Позивач зазначила, що з метою відновлення транспортного засобу GEELY JL7162, д.н.з. НОМЕР_2 , вона звернулася до ПП «Жовнір А. В.», в результаті чого останнім було здійснено відновлювальний ремонт автомобіля, про що було складено акт виконаних робіт № 2140 від 22 листопада 2022 року на загальну суму 137 343 грн.

Крім того, нею було сплачено ПП «Жовнір А. В.» кошти в розмірі 60 034 грн. Дані кошти є різницею між фактичною вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням, з яких 2 500 грн не сплачена франшиза, передбачена умовами договору страхування.

Переконана, що вказана сума має бути відшкодована відповідачем на її користь.

Крім того, за проведення авто-товарознавчого дослідження нею було сплачено 3 500 грн.

Також вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача їй також завдану моральну шкоду, яку оцінює в 25 000 грн.

Враховуючи наведене позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду в сумі 60 034 грн, з яких в тому числі франшиза в сумі 2 500 грн, моральну шкоду в сумі 25 000 грн, витрати на проведення авто-товарознавчого дослідження в сумі 3 500 грн, а також судові витрати по справі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 липня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизу за полісом № АТ/206631209 в сумі 2 500 грн, моральну шкоду в сумі 1 500 грн та витрати по оплаті судового збору в сумі 93 грн 33 коп, а всього 4 093 грн 33 коп.

Мотивація рішення зводилася до того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що обсяг проведених ремонтних робіт та замінених деталей зазначених у Акті виконаних робіт від 22 листопада 2022 року та додатку до нього повною мірою відповідає характеру та обсягу ушкоджень, отриманих автомобілем «GEELY JL7162 в результаті ДТП з вини відповідача і відповідальність за їх оплату в повному обсязі має нести відповідач.

Щодо стягнення розміру франшизи в будь-якому виді є елементом договору страхування, який впливає на суму виплати страхового відшкодування в сторону її зменшення та її наявність у договорі обумовлена згодою сторін.

Встановлюючи розмір франшизи, страхувальник фактично погоджується, що у разі настання страхового випадку визначена шкода не буде покриватися сумою франшизи. Тому обов`язок компенсувати суму франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування, вказаними вище положеннями закону покладається на страхувальника або особу, яка є відповідальною за завдані збитки. Отже, у позивача після виплати страховиком страхового відшкодування, зменшеного на суму франшизи, виникло право вимоги до відповідача відшкодувати суму цієї франшизи, яка по своїй суті є компенсацією майнової шкоди та різницею між фактичним розміром заподіяної шкоди і страховою виплатою, а у відповідача як у відповідальної за завдані позивачу збитки особи, відповідно, виник обов`язок оплатити цю шкоду позивачу.

Тому суд дійшов висновку, що сума франшизи в розмірі 2 500 грн, має бути відшкодована відповідачем на користь позивача.

Задовольняючи частково позовну вимогу про стягнення моральної шкоди в розмірі 1 500 грн 00 коп. місцевий суд прийшов до висновку, що саме вказаний розмір є достатнім для відшкодування понесених позивачем моральних страждань пов`язаних з пошкодженням внаслідок неправомірних дій відповідача належного позивачу майна

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Блізнєцов Є. А., посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, порушив питання про скасування рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 липня 2023 рокута постановлення нового судового рішення про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим судом залишено поза увагою той факт, що з метою визначення понесеного матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту автомобіля, в результаті ДТП ОСОБА_1 звернулася до судового експерта Кипи С. М. в результаті чого останнім складено висновок експерта № 015/2022 від 20 жовтня 2022 року відповідно до результатів якого ринкова вартість транспортного засобу GEELY JL7162, д.н.з. НОМЕР_2 , складає 144 353 грн 52 коп., вартість відновлювального ремонту даного автомобіля без урахування коефіцієнту фізичного зносу КТЗ, складає 135 342 грн 89 коп., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників складає 79 809 грн 11 коп., вартість матеріального збитку, завданого скаржниці внаслідок ДТП, що мала місце 18 вересня 2022 року, складає 79 809 грн. 11 коп.

Після надання вищевказаного експертного висновку на користь АТ «СГ «ТАС» останні взяли його до уваги та здійснили сплату страхового відшкодування на користь скаржниці, про що повідомили у листі № 15456/9122 від 16 листопада 2022 року. 22 листопада 2022 року АТ «СГ «ТАС» здійснили сплату страхового відшкодування в розмірі 77 309 грн 11 коп. на рахунок СТО ПП «Жовнір А. В.», оскільки реквізити в заяві на виплату страхового відшкодування були вказані саме даного СТО. Розрахунок страхового відшкодування здійснювався страховиком з урахування наступного: 79 809 грн 11 коп. (вартість ремонту з урахуванням зносу) 2 500 грн 00 коп. (франшиза) = 77 309 грн 11 коп. З огляду на вказане у ОСОБА_1 відсутні претензії до АТ «СГ «ТАС», оскільки останнім в повному обсязі виконано покладені на нього обов`язки, які полягають у виплаті відшкодування лише в розмірі ліміту своєї відповідальності.

Водночас з метою відновлення транспортного засобу GEELY JL7162, д.н.з. НОМЕР_2 , скаржниця звернулася до ПП « ОСОБА_5 », в результаті чого, останнім було здійснено відновлювальний ремонт автомобіля, про що було надано акт виконаних робіт № 2140 від 22 листопада 2022 року на загальну суму коштів 137 347 грн 00 коп. Також позивачем було сплачено на користь ПП «Жовнір А. В.» кошти в розмірі 60 034 грн 00 коп., дані кошти є різницею між фактичною вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням, з яких 2 500 грн 00 коп. не сплачена відповідачем франшиза, передбачена умовами договору. З огляду на понесені витрати на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля ОСОБА_1 ставить питання про стягнення на її користь з ОСОБА_2 коштів в розмірі 60 034 грн 00 коп.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 28.08.2023 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

УхвалоюЧеркаського апеляційного суду від 11.09.2023 року розгляд апеляційної скарги призначено на 10 жовтня 2023 року на 16 год. 00 хв. порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, в подальшому розгляд справи відкладено на 30.11.2023 року.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

18 вересня 2022 року сталася ДТП в м. Черкаси на перехресті вулиці Самійла Кішки та проспекту Хіміків, за участю транспортного засобу TOYOTA CAMRY, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 та транспортного засобу GEELY JL7162, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого належний ОСОБА_4 автомобіль, який перебуває в розпорядженні та в постійній експлуатації ОСОБА_3 на підставі доручення № 3707 від 26 вересня 2022 року, зазнав технічних ушкоджень.

Відповідальність водія TOYOTA CAMRY, д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП, була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ /206631209 в АТ «СГ «ТАС».

У відповідності до постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 жовтня 2022 року (справа № 712/7519/22, провадження № 3/712/2606/22) винним в спричиненій ДТП визнано ОСОБА_2 (а. с. 9).

Відповідно до результатів висновку експерта № 015/2022 від 20 жовтня 2022 року, проведеного на підставі заяви ОСОБА_1 , вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля GEELY JL7162, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП що мала місце 18 вересня 2022 року, складає 79 809 грн 11 коп., що є вартістю відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Без урахування коефіцієнту фізичного зносу вартість відновлювального ремонту складає 135 342 грн 89 коп. При цьому, згідно до описової частини висновку та долученого протоколу огляду транспортного засобу від 17.10.2022 огляд автомобіля GEELY JL7162, д.н.з. НОМЕР_2 проводився лише в присутності представниці власника КТЗ ОСОБА_1 (а. с. 10-12).

22 листопада 2022 року АТ «СГ «ТАС» здійснила сплату страхового відшкодування в розмірі 77 309 грн 11 коп. на рахунок СТО ПП « ОСОБА_5 », оскільки були вказані саме ці реквізити у заяві про виплату страхового відшкодування. Розрахунок страхового відшкодування здійснювався згідно висновку від 20.10.2022 судового експерта Кипи С. М. з урахуванням наступного: 79 809 грн 11 коп. 2 500 грн (франшиза) = 77 309 грн 11 коп. (а. с. 29).

З метою відновлення транспортного засобу GEELY JL7162, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 звернулася до ПП « ОСОБА_5 », в результаті чого останнім було здійснено відновлювальний ремонт автомобіля, про що було складено акт виконаних робіт № 2140 від 22 листопада 2022 року на загальну суму 137 343 грн (а. с. 30 зворот).

ОСОБА_1 на користь ПП « ОСОБА_5 » відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № б/н від 22 листопада 2022 року було сплачено кошти в розмірі 60 034 грн (а. с. 31).

Згідно нотаріально посвідченої довіреності № 3707 від 26 вересня 2022 року сушко С. В., діючи від імені ОСОБА_4 на підставі усної домовленості цією довіреністю в порядку передовіри уповноважив ОСОБА_1 розпоряджатися, зокрема: керувати, здавати в оренду, продавати, страхувати (цивільна відповідальність, повне Авто-каско, часткове Авто-каско тощо) в установленому законом порядку належним ОСОБА_4 автомобілем GEELY JL7162, д.н.з. НОМЕР_2 . Для чого надано право, зокрема: представляти інтереси ОСОБА_4 в судових органах з усіх без винятку питань пов`язаних з експлуатацією автомобіля, отримувати страхове відшкодування у випадку ДТП, отримувати грошові кошти. У випадку спричинення автомобілю пошкодження іншими особами в результаті ДТП чи заподіяння шкоди повіреною особою іншим транспортним засобам, укладати, якщо в цьому буде потреба, від імені власника угоди про страхове відшкодування заподіяної шкоди, одержувати та сплачувати по таким угодам грошові суми у розмірах згідно з калькуляціями або за домовленістю, отримувати страхове відшкодування, а також виконувати всі інші формальності, пов`язані з виконанням цього договору (а. с. 7).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вимогам виходячи з наступного.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Цивільне процесуальне законодавство закріплює положення щодо того, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК).

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Предметом даного спору є відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП особі, яка на відповідній правовій підставі керувала транспортним засобом власником якого є інша особа та наділена правом, зокрема звернення до суду, та правом отримання страхового відшкодування у випадку ДТП.

Судове рішення у даній справі оскаржується позивачем в не задоволеній частині позовних вимог, водночас, за змістом, апеляційна скарга побудована на аргументах, що стосуються матеріальної шкоди.

Відповідачем рішення не оскаржувалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем.

Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема страхування наземного транспорту (п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування»). Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч. 1 ст. 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них п. 9 ч. 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Згідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

На підставі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП чи до місця здійснення ремонту на території України.

На підставі ст. 36 Закону страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Частиною 3 ст. 988 ЦК України передбачено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

При цьому у ч. 3 ст. 12 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, у тому числі випадків наявності підстав звільнення від доказування.

Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права, зокрема ст. 1166 ЦК України.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на позивача покладено обов`язок доведення наявності шкоди та її розміру.

У даному випадку позивачем, як особою наділеною правом на отримання страхового відшкодування у випадку ДТП, пред`явлено вимогу до відповідача як винуватця ДТП про відшкодування непогашеної страховою компанією частини повної вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, розмір якої встановлено наданими актом виконаних робіт № 2140 від 22 листопада 2022 року на загальну суму 137 343 грн 00 коп. ПП «Жовнір А. В.»

Таким чином, за заявленими позовними вимогами предметом доказування у справі є, зокрема розмір матеріальної шкоди, завданої власникуавтомобіля GEELY JL7162, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 (правом на отримання якої наділена позивач у обсязі визначеному довіреністю № 3707 від 26 вересня 2022 року) у зв`язку з заподіянням шкоди його автомобілю в розмірі 60 034 грн 00 коп, оскільки дані кошти є різницею між фактичною вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням, з яких 2 500 грн 00 коп. є сплачена франшиза передбачена умовами договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Згідно із ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Тобто, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент ДТП або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092).

Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до вимог пункту 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = С р+ С м+ С сX (1- Е З), де: С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн; С м- вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн; С с- вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн; Е З- коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу та ПДВ.

Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за N1074/8395 (з відповідним змінами).

У постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі N 753/21177/16-ц (провадження N 61-28918св18) зазначено, що рахунок та акти виконаних робіт надані позивачем не є належним та допустимим доказом у справі про відшкодування матеріальної шкоди, оскільки не відображають реального розміру збитків, завданих внаслідок ДТП.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі N 466/9318/14-ц (провадження 61-12554св18) не взято до уваги в якості доказу акт виконаних робіт та квитанцію про їх оплату, адже вони не свідчать про те, що вказані роботи проведенні для усунення пошкоджень майна, отриманих саме в дорожньо-транспортній пригоді за участю відповідача як винної особи.

Суд першої інстанції правильно надав критичну оцінку акту виконаних робіт № 2140 від 22 листопада 2022 року, оскільки останній не є висновком експерта та складений без врахування вище наведеної Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, прийшов до вмотивованого висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що обсяг проведених робіт та замінених деталей зазначених у вищевказаному Акті, повною мірою відповідає характеру та обсягу ушкоджень отриманих в результаті ДТП за його участі та з вини відповідача у справі.

З огляду на вказане у судової колегії відсутні підстави вважати, що суд першої інстанції у справі, що переглядається, не надав оцінки фактичним обставинам і неправильно застосував норми права, тому доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Інші аргументи, наведені на обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування рішення суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності фактично зводяться до переоцінки доказів та власного тлумачення спірних правовідносин і висновків суду не спростовують.

Водночас, заявляючи в поданій апеляційній скарзі вимогу про винесення нового рішення, яким заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а отже і в частині заявленої моральної шкоди в розмірі 25 000 грн, скаржник не зазначає в чому полягає неповнота дослідження дійсних обставин справи в приведеній частині позовних вимог, чи необґрунтованість оскаржуваного рішення.

Врахувавши встановлені обставини справи, а саме те, що в результаті ДТП, яка мала місце 18 вересня 2022 року позивач отримала тілесні ушкодження та було пошкоджено транспортний засіб, який вона експлуатувала, що спричинило вимушені життєві зміни та душевні страждання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 1 500 грн.

Апеляційний суд погоджується з такими доводами суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Проаналізувавши зміст рішення суду першої інстанції з точки зору застосування норм права, та оцінки доказів, які стали підставою для позову по суті, колегія суддів вважає, що судом ухвалене рішення відповідно до встановлених ним обставин на підставі наданих сторонами доказів, які мають індивідуальний характер. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивача та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання обґрунтованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у цій справі було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної слід залишити за особою, що її подала.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Блізнєцова Євгенія Анатолійовича залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 30 листопада 2023 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко