УХВАЛА

про передачу справи на розгляд до іншого суду

30 листопада 2023 року м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Петровська М.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на дитину, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить:

- розірвати шлюб між ним і відповідачем ОСОБА_2 , зареєстрований 8 травня 2015 р у Житомирському відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис серія І-ТП №126174;

- визначити місце проживання сина ОСОБА_3 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити його проживати разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 ;

- стягнути з ОСОБА_4 , 1985 року народження, уроджениці с.Стриєва Новоград - Волинського району Житомирської області, і жителя АДРЕСА_2 , аліменти на його користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), або за умови якщо відповідач не працює і не має інших доходів, виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника в м.Звягель, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини у віці до 18 років, щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття;

- державне мито, яке підлягає стягненню при реєстрації розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану, стягнути з відповідача;

- стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Перевіряючи матеріали позовної заяви на дотримання вимог статей 26-30 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов висновку, що вона не підсудна Корольовському районному суду м.Житомира та про необхідність передачі справи на розгляд до іншого суду, виходячи з наступних підстав.

Судом на виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України було здійснено запит до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача.

Як встановлено зі змісту відповіді на запит, яка надійшла на адресу суду з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області 29 листопада 2023 року, зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначено: АДРЕСА_2 .

Згідно відомостей, наданих відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області на запит суду, зареєстрованим місцем проживання (перебування) позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначено: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч.1 ст.28 ЦПК України, позови про про стягнення аліментів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Згідно ч.2 ст.28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Згідно з ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів ". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Аналогічну правову позицію Європейський суд з прав людини також висловив у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України".

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII), ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Як встановлено зі змісту позовної заяви, позивачем заявлено три вимоги: про розірвання шлюбу, про стягнення аліментів, про визначення місця проживання дитини.

При цьому, вирішення вимоги про стягнення аліментів залежить від вирішення вимоги про визначення місця проживання дитини, тобто є похідною.

Суд звертає увагу на те, що в матеріалах позовної заяви відсутнє клопотання позивача ОСОБА_1 про застосування правил альтернативної підсудності щодо вимоги про розірвання шлюбу (за його місцем реєстрації), та ним не додано доказів на підтвердження обставин щодо перебування малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на його утриманні. Разом з тим, позов в частині пред`явленої вимоги про визначення місця проживання дитини (яка є основною щодо стягнення аліментів) має бути поданий до суду за правилами, передбаченими ч.1 ст.27 ЦПК України, тобто в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання/перебування відповідачки.

Враховуючи вищевикладене, оскільки в даному випадку відсутні підстави для застосування положень ч.1, ч.2 ст.28 ЦПК України, а також беручи до уваги те, що відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована за адресою, яка належить до територіальної юрисдикції Житомирського районного суду Житомирської області, цивільну справу №296/11512/23 слід передати на розгляд до вказаного суду.

Керуючись статтями 27-32, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Цивільну справу №296/11512/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на дитину - передати за підсудністю на розгляд до Житомирського районного суду Житомирської області (10031, м.Житомир, вул.Покровська, 90).

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою підсудністю з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 30 листопада 2023 року.

Суддя М. В. Петровська