Справа № 476/474/22
Провадження № 2/476/33/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2023 року с.м.т. Єланець

Єланецький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Чернякової Н.В.

за участю секретаря Минаєвої Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Єланецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства та стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В :

19.10.2022 року представник позивачки ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Єланецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначала, що з 2010 року по березень 2013 року позивачка перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з відповідачем. За час перебування у фактичних шлюбних відносинах у сторін народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У свідоцтві про народження дитини запис про батька дитини проведений зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. 23 березня 2013 року між позивачкою та відповідачем зареєстровано шлюб, який 28.11.2014 року розірвано. Відповідач після народження сина визнавав себе батьком дитини, але оформити юридично своє батьківство не бажає.

Посилаючись на ст. 128 СК України просила визнати відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язати Єланецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни в актовий запис про народження дитини, змінивши прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » та стягнути з відповідача всі судові витрати у справі.

В ході розгляду справи представник позивачки змінила предмет позову, доповнивши його вимогами про стягнення аліментів та просила суд стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.10.2022 року і до досягнення ним повноліття.

Ухвалою від 09.11.2022 року суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі, а також вирішила розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження.

31.01.2023 року ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області призначено молекулярно-генетичну експертизу.

04.07.2023 року ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області поновлено провадження у справі.

Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, до суду подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримали позов у повному обсязі та просили його задовольнити.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, до суду подали письмову заяву та відзив, в яких просили суд розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги не визнали, посилаючись на положення ч. 1 ст. 251 ЦК України заявили про застосування позовної давності до даних правовідносин, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Представник третьої особи - Єланецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явилася, до суду подано заяву, в якій просили розглядати справу без їх участі, проти задоволення позову не заперечують.

Оскільки сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, то їх неявка в судове засідання, згідно з ч. 3 ст.218 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого висновку.

Так, за Конституцією України, ст. 4, 49 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12-13, ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

В силу ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Як вбачається з матеріалів справи з 2010 року по березень 2013 року позивачка перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з відповідачем.

ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачка народила сина ОСОБА_4 , про що 03.04.2012 року складено відповідний актовий запис №26, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єланецького районного управління юстиції Миколаївської області (а. с. 6).

У свідоцтві про народження дитини ОСОБА_4 відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а. с. 10).

23 березня 2013 року між позивачкою та відповідачем зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єланецького районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 6 (а. с. 7).

Рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 28.11.2014 року шлюб між сторонами розірвано (а. с. 9).

Наразі, будучи упевненою у наявності кровного споріднення між відповідачем та ОСОБА_4 , позивачка не може вирішити питання про визнання батьківства у позасудовому порядку. А тому, нині захист прав позивачки можливий лише у судовому порядку.

Відповідно до ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини.

Відповідно до ст.128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття . Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по-батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено), відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що «СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи».

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (Рішення ЄСПЛ у справі «Калачова проти Російської Федерації» від 07.05.2009 року №3451/05, §34, «Кalacheva V. Russian Federation»).

Для встановлення наявності чи відсутності кровного споріднення між відповідачем та ОСОБА_4 , у даній справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, яку проведено старшим судовим експертом сектору обліку генетичних ознак людини відділу біологічних досліджень та обліку Миколаївського НДКЕЦ МВС України Кравченко Т.Ю. Експерт попереджена про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок або за відмову без поважних причин від виконання покладених на неї обов`язків.

04.07.2023 року до суду надійшов висновок експерта від 11.05.2023 року за № СЕ-19/115-23/3651-БД, згідно даного висновку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 може бути біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Ймовірність даної події складає 99,226% (а. с. 94-107).

Судом також досліджені у судовому засіданні фотознімки, що відображають у собі факт сімейних стосунків відповідача та ОСОБА_4 (а. с. 15-16).

Аналізуючи вищезазначені докази, суд приходить до висновку про те, що вони є належними та допустимими доказами на підтвердження родинного зв`язку між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а саме які доводяться один одному батьком та сином.

Таким чином, оцінюючи всі наявні докази у матеріалах справи у їх сукупності з обставинами справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у частині визнання батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За положеннями ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до п.п. 2.13.1., 2.16.4.Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» № 96/5 від 12.01.2011 року рішення суду про визнання батьківства є підставою для внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини. На підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Враховуючи вищевказані норми, суд прийшов до висновку про необхідність внесення змін до актового запису № 26 від 03 квітня 2012 року, зазначивши батьком дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , громадянина України, та змінити прізвище дитини з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_6 ".

Щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.

У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, позовна давність застосовується судом відповідно до Цивільного кодексу України, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка посилалася на положення статті 128 СК України, яка передбачає можливість визнання батьківства щодо дитини за рішенням суду за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України (спільна заява жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою).

Згідно зі статтею 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Аналіз вказаних норм дає підстави вважати, що законодавець у частині першій статті 20 СК України закріпив вичерпний перелік статей цього Кодексу і відповідно вимог, що випливають із сімейних відносин, до яких застосовується позовна давність. До цього переліку належить відповідно до частини другої статті 129 СК України вимога про визнання батьківства особою, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком.

Тому положення частини другої статті 129 СК України, яке є спеціальним, не може поширюватися на положення про визнання батьківства, передбачені у статті 128 СК України.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2017 року у справі № 6-617цс17.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для застосування до позовних вимог наслідків спливу строку позовної давності.

В ході розгляду справи позивачкою заявлено вимогу про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Із матеріалів справи слідує, що ОСОБА_4 проживає разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 13-14).

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей».

Згідно ч.3 ст.181, ч.2 ст.182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі; розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів, може визначити їх розмір у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.182 СК України: при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, з врахуванням віку неповнолітньої дитини та потреб для забезпечення її здоров`я та гармонійного розвитку, враховуючи те, що обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття покладається на обох батьків, тобто в рівних частках як на відповідача, так і на позивачку, враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, беручи до уваги, що відповідач не надав суду інформації про свій стан здоров`я та матеріальне становище, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог і вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.10.2022 року і до досягнення ним повноліття.

Що стосується вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 133 ЦПК України, згідно з якою судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу.

При зверненні до суду з позовом про визнання батьківства, позивачкою сплачено 992,40 грн. судового збору (а. с. 4), оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, то вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Під час подачі позовної заяви про стягнення аліментів позивачка звільнена від сплати судового збору, відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір". Тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи(частина 4 статті 137 ЦПК України).

У разі задоволення позову судові витрати, в тому числі і витрати на правничу допомогу, покладаються на відповідача (пункт 2 частини 2 статті 141 ЦПК України).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, в тому числі і витрат на правничу допомогу, суд, зокрема, враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову (частина 3 статті 141 ЦПК України).

На підтвердження понесених позивачкою витрат на правничу допомогу надано договір про надання правничої (правової) допомоги №01/10 від 10.10.2022 року (а.с. 17), додаткову угоду № 1 до вказаного договору від 10.10.2022 року (а.с. 17), акт № 1 від 10.10.2022 року про прийняття-передачі наданої правової допомоги до договору про надання правової допомоги №01/10 від 10.10.2022 року (а.с. 21), квитанцію до прибуткового касового ордеру №9 від 10.10.2022 року (а.с. 20), із яких слідує, що позивачкою сплачено 3000 грн. в рахунок витрат на правничу допомогу (а. с. 20).

Суд вважає розрахунок витрат на правничу допомогу обґрунтованим, співмірним складності справи, витраченого адвокатом часу, обсягу наданих послуг і виконаних робіт.

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, то вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 3000 грн. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, відповідно п. 2 до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи.

З матеріалів справи слідує, що для встановлення кровного споріднення між відповідачем та дитиною проведено молекулярно-генетичну експертизу.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки 9738,40 грн. в рахунок відшкодування витрат на проведення експертизи та складання висновку експерта від 11.05.2023 року за № СЕ-19/115-23/3651-БД (а. с. 147), оскільки вказаний висновок є належним, допустимим та достатнім доказом, що дає можливість вирішити питання, що входять до предмета доказування у вказаній справі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 12, 81, 133, 137, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Єланецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства та стягнення аліментів задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 03 квітня 2012 року, актовий запис № 26, зареєстрованого у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єланецького районного управління юстиції Миколаївської області, дата видачі 03 квітня 2012 року, який народився в смт. Єланець, Єланецький район, Миколаївська область.

Зобов`язати Єланецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису № 26 від 03 квітня 2012 року, зазначивши батьком дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , громадянина України, та змінити прізвище дитини з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_6 ".

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.10.2022 року і до досягнення ним повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору, 9738 (дев`ять тисяч сімсот тридцять вісім) грн. 40 коп. в рахунок відшкодування витрат за проведення молекулярно-генетичної експертизи, 3000 (три тисячі) в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Єланецький районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлено 22.11.2023 року.

Суддя Н.В. Чернякова