Номер провадження: 22-ц/813/5355/23 Головуючий у 1-й інстанції: Шенцева О.П.
Єдиний унікальний номер судової справи:522/3342/22 Доповідач Базіль Л. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) - Базіль Л.В.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Склярської І.В.,

секретар Виходець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від імені якої діє адвокат Смірнов Олексій Миколайович на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2022 року, ухваленого у складі судді

Шенцевої О.П. зі складенням повного тексту рішення 21.11.2022 року у справі №522/3342/22 за позовом Акціонерного товариства Альфа-банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обгрунтування.

15.02.2022 року представник АТ «Альфа-Банк» звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість розраховану на підставі ч.2 ст.625 ЦК України та пунктів кредитного договору за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором №2008/695-Ф03.14/20 від 06.01.2012 року, яка становить 32 686,14 дол. США і складається з: суми заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість 32686,14 дол. США; стягнути з відповідача на користь АТ Альфа-Банк судові витрати по сплаті судового збору у сумі 13 951,51 грн.

Позов обґрунтовано тим, що Акціонерне товариство Альфа-Банк з 15 жовтня 2019 року є правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ Укрсоцбанк згідно рішення №5/2019 АТ "Укрсоцбанк" від 15 жовтня 2019 року щодо припинення Акціонерного товариства Укрсоцбанк шляхом приєднання до Акціонерного товариства Альфа-Банк.

25.04.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», (правонаступник АТ «Альфа-Банк») та ОСОБА_1 , уклали кредитний договір № 2008/695-Ф03.14/20, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 396 000,00 дол. США з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 24 квітня 2019 року на умовах визначених цим договором.

Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 06.01.2012 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку

32 686,14 доларів США заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати.

Позивач вказував, що у зв`язку з тим, що рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 06.01.2012 стягнуто всю заборгованість за кредитним договором достроково, то в кредитора виникло право нараховувати відсотки за неправомірне користування кредитом в іншому (збільшеному) розмірі, адже після отримання вимоги про дострокове погашення заборгованості або винесення рішення суду про стягнення такої заборгованості достроково, вся заборгованість за кредитним договором вважається простроченою, оскільки такими діями кредитор змінив строк кредитування.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду за результатами розгляду справи №444/9519/12 у постанові від 28.03.2018 року.

В результаті не виконання умов договору у відповідача виникла заборгованість розрахована на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка станом на 23.11.2021 року становить 32 686,14 дол. США, та складається з: сума заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість 32 686,14 дол. США.

Посилаючись на викладене просив задовольнити позовні вимоги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2022 року, з урахуванням ухвали від 10.03.2023 року про виправлення описки, позовні вимоги Акціонерного товариства Альфа-Банк задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк», заборгованість розраховану на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, та пунктів Кредитного договору за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором № 2008/695-Ф03.14/20 від 25.04.2008 року, що становить

32 686,14 дол. США, та складається з суми заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість 32 686,14 дол. США, та 13 951,51 грн. витрати по сплаті судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що в результаті невиконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ Укрсоцбанк заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 25.04.2008 року в сумі 381 929,38 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 06.01.2012 рік становить 3051539,36 грн., виникла заборгованість розрахована на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, яка станом на 23.11.2021 рік становить 32686,14 доларів США.

Доводи та вимоги апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Смірнов О.М. подала апеляційну скаргу та просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не встановлено, чи перейшло до АТ Альфа-Банк право вимоги до ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту від 25.04.2008 року, чи існують спеціальні норми, що виключають застосування ст.625 ЦК України, зокрема, наявність між сторонами договору іпотеки від 25.04.2008 року; не визначена сума кредитної заборгованості яка є дійсною для обчислення 3%, а отже підстав стверджувати, що судом з`ясовано повно і всебічно обставини справи, як цього вимагає

ст.263 ЦПК України не має. Вказує на те, що висновок суду про стягнення суми заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість 32686,14 доларів США не відповідає нормам матеріального права, та в ньому відсутня арифметична логіка, оскільки 3% на кредитну заборгованість у

32686,14 доларів США дорівнює 980,58 доларів США, а не 32686,14 дол. США, крім того розрахунок зроблений на підставі пунктів кредитного договору, суперечить нормам матеріального права, оскільки позивач скористався своїм правом на пред`явлення позову в порядку ст.1050 ЦК України, підстав для розрахунку та стягнення заборгованості за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором немає.

Вважає, що рішення суду не відповідає сутності положень ст.625 ЦК України якою передбачена відповідальність саме за порушення грошового зобов`язання, а не як плата за невиконання умов кредитного договору.

На думку відповідачки, базою для нарахування коштів за ст.625 ЦК України є прострочена сума боргу, тобто сума основного боргу, без урахування вже нарахованих процентів, пені за користування чужими грошовими коштами.

Як на самостійну обов`язкову підставу для скасування судового рішення посилається на те, що суд розглянув справу за відсутності відповідача, та його представника, які не були повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Аргументи банку.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Направлені на електронну пошту апеляційного суду письмові пояснення від адвоката Борщенко К.Ю. залишені без розгляду, як такі, що не містять цифрового підпису.

Апеляційний розгляд.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Смірнов О.М. надав пояснення на підтримання доводів апеляційної скарги, просив скаргу задовольнити.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Смірнова О.М., дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 25.04.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк(кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 2008/695-ФО3.14/20, відповідно до умов якого, кредитор надав позичальнику кредитні кошти у розмірі

396000,00 доларів США, а остання зобов`язувалася повернути кредит та сплатити відсотки.

Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 06 січня 2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 2008/695-ФО3.14/20 від 25.04.2008 року в сумі 381929,38 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 06.01.2012 року становить 3051539,36 грн. У задоволенні решти позовних вимог ПАТ Укрсоцбанк до ОСОБА_1 відмовлено.

Відповідно до рішення 5/2019 АТ Укрсоцбанк від 15.10.2019 року припинено АТ Укрсоцбанк шляхом приєднання до Акціонерного товариства Альфа-Банк. Пунктом 1.2 вказано рішення визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ Укрсоцбанк виникає у АТ Альфа Банк з 15.10.2019 року.

Матеріали справи не місять відомостей які б свідчили про те, що відповідачем ОСОБА_1 на користь позивача АТ Альфа Банк в добровільному порядку сплачена заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 2008/695-ФО3.14/20 від 25.04.2008 року у розмірі 363 179, 38 доларів США.

Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Як зазначено вище, рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків підтверджено суму заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії 2008/695-ФО3.14/20 від 25.04.2008 року в розмірі 381929,38 доларів США, що відповідно до ст.82 ЦПК України не потребує доведення.

Із розрахунку надано позивачем вбачається, що періодом нарахування 3% річних є період з 23.11.2018 року по 23.11.2021 рік, базою для нарахування є сума боргу в розмірі 363179,38 доларів США з урахуванням сплачених відповідачкою після ухвалення рішення Третейського суду при Асоціації українських банків від 06.01.2012 року коштів в сумі 18750,00 доларів США.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення 3% річних на суму боргу узгоджується з зазначеними вище нормами матеріального права та фактичними обставинами справи.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, а тому апеляційним судом не приймаються до уваги.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що наявність між сторонами договору іпотеки від 25.04.2008 року, яким забезпеченні зобов`язання за договором про надання відновлювальної кредитної лінії 2008/695-ФО3.14/20 від 25.04.2008, виключає можливість застосування

ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки вважає такі доводи власним тлумаченням норм права відповідачкою.

Не заслуговують на увагу і апеляційні доводи щодо того, що суд розглянув справу за відсутності відповідача, який належним чином не був повідомленим про дату, час і місце розгляду справи з таких підстав.

Відповідно до ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місце знаходження, місця проживання чи перебування.

Із змісту позовної заяви вбачається, що місцем проживання відповідачки ОСОБА_1 позивачем зазначено адресу: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області ОСОБА_1 зареєстрована в

АДРЕСА_1 (а.с.35)

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції здійснював виклик ОСОБА_1 до суду на 21.11.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , однак судова кореспонденція повернулася до суду без вручення адресу із зазначенням причин невручення адресат відсутній за вказаною адресою.

Зазначені обставини та норми процесуального права надавали суду першої інстанції право розглянути справу за відсутності відповідачки, яка в силу приписів процесуального закону вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. (а.с.65).

Разом з тим, апеляційний суд вважає слушними доводи апеляційної скарги щодо того, що суд безпідставно послався в рішенні на пункти кредитного договору при нарахуванні 3% річних, оскільки за фактично встановлених обставин 3% річних нараховані на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, а тому із резолютивної частини рішення суду першої інстанції слова "та пунктів кредитного договору за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором №200/695-ФО3.14/20 від 25.04.2008 року" слід виключити.

Оскільки апеляційний суд не змінював рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання щодо розміру стягнутих сум, підстав для розподілу судових витрат не має.

Повний текст постанови складено 31.05.2023 року.

Керуючись ст.ст.367,374,376, 381-384 ЦПК України апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені якої діє адвокат Смірнов Олексій Миколайович задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2022 року змінити.

Виключити з резолютивної частини рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2022 року слова: та пунктів кредитного договору за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором

№2008/695-Ф03.14/20 від 06.01.2012 року.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Головуючий Л.В. Базіль

Судді: Л.П. Воронцова

І.В. Склярська