Провадження № 2/369/1151/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2023 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Фінагеєвої І.О.

при секретарі судового засідання Світлак Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гаврилюк Л.В. про забезпечення позову у цивільній справі №369/17594/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансу, інфляційних збитків, суми 3% за користування грошовими коштами за попереднім договором від 25 серпня 2017 року «Про укладення договору купівлі-продажу квартири», стягнення моральної шкоди та суми незапланованих витрат (збитків), -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення авансу, інфляційних збитків, суми 3% за користування грошовими коштами за попереднім договором від 25 серпня 2017 року «Про укладення договору купівлі-продажу квартири», стягнення моральної шкоди та суми незапланованих витрат (збитків).

Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Гаврилюк Л.В. 03 травня 2023 року було подано заяву про забезпечення позову.

Вимоги заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову мотивовано тим, що 25 серпня 2017 року між позивачем та відповідачем був підписаний попередній Договір про укладання договору купівлі-продажу квартири, за яким, згідно п.1 у строк до 31 січня 2019 року відповідач зобов`язався передати позивачу у строк у власність позивача з укладання договору купівлі - продажу кватири, а позивач зобов`язався прийняти та оплатити квартиру, будівельний номер якої 146 загальною площею 27 кв.м. в житловому будинку, секція 4, забудованому на земельній ділянці площею 0,1002 га, кадастровий номер якої :03:006:0018, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Укладанням основного Договору унеможливлювалося у зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку, визначеного п.3 попереднього договору, щодо обов`язку збудувати на земельній ділянці, кадастровий номер :03:006:0018, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 житловий будинок, що є необхідною умовою для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу зазначеної квартири.

Представник позивача зазначила, що на минулому засіданні представник відповідача наполягав на тому, що мирова угода можлива, так як відповідач має намір продати квартири в будинку, якій знаходиться на земельній ділянці :03: АДРЕСА_2 , Документ сформований в системі «Електронний суд» 02.05.2023 2 вул. Кошова, буд. 97/22 Тому у Позивача є обґрунтовані побоювання щодо вчинення Відповідачем дій щодо відчуження земельної ділянки кадастровий номер якої :03:006:0018, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що унеможливить виконання рішення суду. Крім того, до заяви про забезпечення позову представником позивача на підтвердження права власності відповідача на земельну ділянку доданий Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1078 га, кадастровий номер якої :03:006:0018, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , станом на 04 березня 2017 року, № 81810588, тобто, відомості про право власності на вищевказану земельну ділянку та його власника станом на день подачі позовної заяви також відсутні. Доказами того, що земельну ділянку площею 0,1078 га, кадастровий номер якої :03:006:0018, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та належить Відповідачу на підставі договору купівліпродажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Михальченко М. М., право власності якого зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 04.03.2017 року належить Відповідачу та те, що Відповідач не передав своє майно іншім особам, є Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стор. 5, додається до заяви. Також факт належності вищевказаної ділянки на праві власності відповідачу підтверджується представником відповідача про намір відповідача почати продавати продати квартири в будинку, якій знаходиться на земельній ділянці :03:006:0018. Позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. На думку Позивача, за обставин, що склались, а саме той факт, що більш ніж десятки осіб звернулися з аналогічними позовами до Києво-Святошинського районного суду Київської області, Відповідач в силу вимог ст.ст.317, 319 ЦК України в будь-який момент може відчужити належне їй нерухоме майно без відома Позивача та суду на користь інших осіб, що призведе до того, що виконати рішення суду у разі задоволення позову буде або складно, або не можливо, стягнення безпідставно набутих коштів буде неможливим, з урахуванням цього доцільно накласти арешт на належне відповідачу нерухоме майно та заборони щодо нього. Позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Представник позивача просила вжити заходи забезпечення Позову, шляхом заборони ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 та будь-яким іншим особам вчиняти будьякі дії, спрямовані на відчуження, внесення до кооперативу, будь -які інші правочини, переоформлення, державну реєстрацію на земельну ділянку площею 0,1078 га, кадастровий номер якої :03:006:0018, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить Відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 04.03.2017 р., та посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Михальченко М. М. та зареєстрований в реєстрі за № 1020, право власності якого зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 04.03.2017 року. В разі виявлення іншого майна Відповідача в межах, заявлених позовних вимог Позивача вжити заходи забезпечення Позову, шляхом накладання арешту на таке майно, яке належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали цивільної справи та заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Виходячи з зазначених норм чинного законодавства України, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 6 вказаної Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вживати негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до ч. 1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого королівства") положення статті 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

Між тим, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної заяви з огляду на те, що позивач просить забезпечити позов у визначений ним спосіб без надання жодних доказів того, що в разі невжиття заходів забезпечення може бути утрудненим та неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, зважаючи на зміст позовних вимог.

Звертаючись в суд із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно позивач не довів, що заявлені вимоги є співмірними даному виду забезпечення позову, враховуючи те, що, очевидно, вартість нерухомого майна є більшою ніж сума авансового внеску за попереднім договором про укладення договору купівлі-продажу квартири.

Водночас, у даному випадку не вбачається співмірності між заходом забезпечення позову, який позивач просить застосувати та позовними вимогами, оскільки матеріали заяви не містять грошової оцінки майна, на яке висунуто вимогу про накладення арешту.

Таким чином, заявником не наведено і судом не встановлено, що невжиття таких заходів забезпечення позову про які ними заявлено може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду у цій справі, тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Також зважаючи на наведені норми, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд насамперед має дослідити, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є така небезпека реальною, та чи співмірні запропоновані заходи забезпечення позову позовним вимогам. При цьому єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є ризик ускладнення виконання або неможливості виконання рішення суду у справі.

Позивачем не надано суду доказів, підтверджуючих те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не надано доказів забезпеченгня позову, є співмірним із заявленими позивачем вимогам. Суд не вбачає необхідності у забезпеченні позову, так як доводи позивача не знайшли свого підтвердження, а тому безпідставне вжиття заходів забезпечення позову порушить права інших осіб.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову за безпідставністю.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд приходить до висновку, що вказана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки на даний час судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, а також заявником належним чином не обґрунтовано свої вимоги щодо забезпечення позову, та співмірності відносно заявлених вимог ціні позову.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. ст. 149-154, 157, 258, 261, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гаврилюк Л.В. про забезпечення позову у цивільній справі №369/17594/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансу, інфляційних збитків, суми 3% за користування грошовими коштами за попереднім договором від 25 серпня 2017 року «Про укладення договору купівлі-продажу квартири», стягнення моральної шкоди та суми незапланованих витрат (збитків), - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: І.О. Фінагеєва