Справа № 172/12/22
Провадження № 2/172/9/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.11.2023 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Битяка І.Г. за участі секретаря судового засідання Глушко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічним засобом, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Васильківської селищної об`єднаної територіальної громади в особі Васильківської селищної ради, треті особи: Васильківська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про визнання заповіту нікчемним,

В С Т А Н О В И В

Позивачка звернулася до суду з позовом до Васильківської селищної об`єднаної територіальної громади в особі Васильківської селищної ради, третя особа: Васильківська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 в с. Павлівка Васильківського району Дніпропетровської області. Вона, як спадкоємець першої черги, особисто звернулася до Васильківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини, де державним нотаріусом була відкрита спадкова справа № 109/2021. Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається із будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 5,906 га кадастровий номер :01:002:0008, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Павлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області. Державним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку їй було відмовлено, оскільки на вказану земельну ділянку спадкодавцем був складений заповіт на іншу особу, який посвідчений Павлівською сільською радою Васильківського району Дніпропетровської області № 31 від 02.08.2010 року. Про наявність будь-якого заповіту вона не знала, так як у спілкуванні та відвідуванні батька, останній ні їй, ні її братові ОСОБА_4 такого не повідомляв. Також зазначає, що за життя батько казав, що все майно після його смерті належатиме лише їй та братові. На підтвердження факту відсутності заповіту свідчить і довідка Васильківської селищної ради Дніпропетровської області Павловського старостинського округу від 16.03.2021 року, відповідно до якої заповіт від імені померлого в сільській раді не посвідчувався. На теперішній час позивачці відомо, що спадкоємцем за заповітом є директор СФГ «Павлівське» Гусак О.В., з яким спадкодавець тривалий час мав трудові відносини. Вважає, що заповіт складений від імені ОСОБА_3 у 2010 році не відповідає дійсній волі спадкодавця, оскільки він його не підписував. Натомість підпис вчинено особою, яка не мала на це права. Просить суд визнати заповіт ОСОБА_3 посвідчений 02.08.2010 року Васильківською селищною радою Дніпропетровської області нікчемним та визнати за нею право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 5,906 га кадастровий номер :01:002:0008.

Ухвалою від 12.01.2022 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 27.01.2022 року залучено третю особу до участі у справі ОСОБА_2 .

Представник відповідача ОСОБА_5 надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнає, просить залишити їх без задоволення.

Третя особа: Васильківська державна нотаріальна контора надала суду заяву про розгляд справи у відсутність державного нотаріуса, з позовом не згодна. Також надала копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 .

Третя особа: ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. У раніше проведених засіданнях ОСОБА_2 позов не визнав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Позивачка у справі ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_1 , свідоцтвами про шлюб, відповідно до яких ОСОБА_6 змінила прізвище внаслідок укладення шлюбу, спочатку на « ОСОБА_7 », а потім на « ОСОБА_8 ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 в с. Павлівка Васильківського району Дніпропетровської області.

Після смерті батька ОСОБА_1 звернулася із заявою до Васильківської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини за законом, після чого державним нотаріусом була заведена спадкова справа № 109/2021.

Спадковим майном після смерті ОСОБА_3 є, зокрема, земельна ділянка площею 5,906 га кадастровий номер :01:002:0008, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Павлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області.

Постановою державного нотаріуса Васильківської держнотконтори Дніпропетровської області від 17.11.2021 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що належало спадкодавцю ОСОБА_3 і що складається, зокрема, із вказаної вище земельної ділянки, оскільки на цю земельну ділянку спадкодавцем був посвідчений Павлівською сільською радою Васильківського району Дніпропетровської області заповіт за реєстром № 31 від 02.08.2010 року на іншу особу, яка вступила в спадщину, подавши в шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини.

02 серпня 2010 року секретарем Павлівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області Поляковою Л.Г. було посвідчено заповіт від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на випадок його смерті. Згідно з цим заповітом ОСОБА_3 заповів ОСОБА_2 , 1968 року народження земельну ділянку призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Павлівської сільської ради. Заповіт зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 31.

Згідно з довідкою Павлівського старостинського округу виконавчого комітету Васильківської селищної ради Дніпропетровської області від 16.03.2021 року № 60 заповіт від імені померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сільській раді не посвідчувався.

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі заповіт, де заповідачем є ОСОБА_3 зареєстрований у Спадковому реєстрі 16.06.2011 року за № 51300115 .

Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України).

Відповідно до норм Цивільного Кодексу України заповіт є особистим розпорядженням на випадок своєї смерті і складається від імені однієї фізичної особи з повною цивільною дієздатністю.

Положеннями статті 1247 ЦК України встановлені вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення, відповідно до яких заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Позивачка обґрунтовує свій позов тим, що вона не знала про наявність заповіту, а довідка сільської ради від 16.03.2021 року підтверджує той факт, що заповіт від імені її батька ОСОБА_3 у сільській раді не посвідчувався, тому законність оскаржуваного заповіту є сумнівною і є підстави вважати, що підпис у заповіті ОСОБА_3 вчинено особою, яка не мала на це права.

На підтвердження позовних вимог позивачка надала письмове клопотання про проведення комісійної первинної судово-почеркознавчої експертизи та первинної судово-технічної експертизи документа, яке представник позивачки у підготовчому засіданні підтримав.

Ухвалою суду від 06.05.2022 року клопотання задоволено та призначено у справі комісійну первинну судово-почеркознавчу експертизу та первинну судово-технічну експертизу документа, проведення експертизи доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз, оплату за проведення експертизи покладено на позивача.

В ході виконання судовими експертами ухвали суду від 06.05.2022 року ними неодноразово заявлялися клопотання про надання додаткових матеріалів та погодження умов, необхідних для виконання експертиз. Судом всі клопотання були розглянуті, витребувані від учасників справи відповідні матеріали та погоджені необхідні для виконання експертиз умови.

Однак, 27.09.2023 року до суду з Дніпропетровського НДІСЕ надійшла цивільна справа № 172/12/22 з повідомленням про неможливість проведення експертизи у зв`язку з не здійсненням оплати.

Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, а також те, що позивачка не довела достатніми доказами заявлені позовні вимоги, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання заповіту нікчемним та визнати за нею право на спадщину за законом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 211, 247, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1247, 1251, 1257 ЦК України, -

У Х В А Л И В

1. Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Васильківської селищної об`єднаної територіальної громади в особі Васильківської селищної ради, треті особи: Васильківська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про визнання заповіту нікчемним.

2. Судові витрати залишити за позивачем.

3. Скасувати заходи забезпечення, визначені ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 21.01.2022 року шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації, державним реєстраторам та нотаріусам вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки площею 5,906 га кадастровий номер :01:002:0008, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Павлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, з дня набрання законної сили рішенням суду у справі № 172/12/22 (провадження № 2/172/9/22).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г. Битяк