Справа № 703/946/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Биченка І.Я.,

за участю секретаря судового засідання Литвин Г.Т.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Смілі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №703/946/23 за позовом керівника Смілянської окружної прокуратури Танцюри В., в інтересах держави в особі Черкаської обласної ради, до ОСОБА_1 про стягнення витрат на лікування потерпілого, внаслідок вчинення кримінального правопорушення,

установив:

Керівник Смілянської окружної прокуратури Танцюра В., в інтересах держави в особі Черкаської обласної ради, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 3835 гривень 38 копійок витрат на лікування потерпілого, внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 24 лютого 2019 року близько 22 год. 45 хв. перебуваючи на території подвір`я по АДРЕСА_1 , на грунті неприязних відносин під час конфліктної ситуації з неповнолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наніс останньому кілька ударів кулаком по лівій стороні обличчя, в результаті чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді скалкових переломів стінок лівої гайморової пазухи, скалкового перелому лівого акулового відростку і перелому акулової дуги зліва, що супроводжувалося струсом головного мозку гемосинусом зліва, забиття м`яких тканин обличчя і субкон`юктивальним крововиливом зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи №05-6-01/162 від 15 квітня 2019 року відноситься до категорії середньої тяжкості.

Дії ОСОБА_1 було кваліфіковано як за ч.1 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну втрату працездатності менш як на одну третину.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 червня 2019 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України закрито на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого від приватного обвинувачення.

ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді скалкових переломів стінок лівої гайморової пазухи, скалкового перелому лівого акулового відростку і перелому акулової дуги зліва, що супроводжувалося струсом головного мозку гемосинусом зліва, забиття м`яких тканин обличчя і субкон`юктивальним крововиливом зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи №05-6-01/162 від 15 квітня 2019 року відноситься до категорії середньої тяжкості.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в стоматологічному відділенні КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» в період з 26 лютого 2019 року по 04 березня 2019 року по 13.09.2021, тобто 6 ліжко-днів, та на його лікування було витрачено 3835 грн. 38 коп. з розрахунку вартості 1 ліжко-дня у розмірі 639 грн. 23 коп.

Оскільки спричинення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень знаходиться у причинному зв`язку із діями вчиненими ОСОБА_1 , з урахуванням того, що відповідач в добровільному порядку витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого ОСОБА_2 не відшкодував, наявні підстави для звернення до суду із вказаним позовом.

Ураховуючи наявність порушення інтересів держави та бездіяльність органів, до компетенції яких віднесені представницькі повноваження у даній сфері, наявні правові підстави для пред`явлення даного позову саме прокуратурою в межах повноважень, визначених ЗУ «Про прокуратуру» та ЦПК України.

У судове засідання учасники справи не з`явились.

У поданій до суду заяві прокурор Смілянської окружної прокурати Ружина М.М. просила розгляд справи здійснювати без її участі, позов підтримала повністю та просила його задовольнити.

Представник Черкаської обласної ради в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» в направленій на адресу суду заяві просив розглядати справу у відсутності представника закладу.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання на з`явився, надав суду заяву в якій розгляд справи просив проводити без його участі, позовні вимоги визнав повністю.

Оскільки в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд прийняв рішення про розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України закрито на підставі п.7 ч.1 ст.284 КК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у формі приватного обвинувачення.

Ухвала набрала законної сили 19 червня 2019 року.

Зі змісту ухвали слідує, що ОСОБА_1 24 лютого 2019 року близько 22 год. 45 хв. перебуваючи на території подвір`я по АДРЕСА_1 , на грунті неприязних відносин під час конфліктної ситуації з неповнолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наніс останньому кілька ударів кулаком по лівій стороні обличчя, в результаті чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді скалкових переломів стінок лівої гайморової пазухи, скалкового перелому лівого акулового відростку і перелому акулової дуги зліва, що супроводжувалося струсом головного мозку гемосинусом зліва, забиття м`яких тканин обличчя і субкон`юктивальним крововиливом зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи №05-6-01/162 від 15 квітня 2019 року відноситься до категорії середньої тяжкості.

ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді скалкових переломів стінок лівої гайморової пазухи, скалкового перелому лівого акулового відростку і перелому акулової дуги зліва, що супроводжувалося струсом головного мозку гемосинусом зліва, забиття м`яких тканин обличчя і субкон`юктивальним крововиливом зліва.

Дії обвинуваченого ОСОБА_1 судом кваліфіковано як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну втрату працездатності менш як на одну третину.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з повідомленням КНП «»Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» від 23 січня 2023 року №01-26/191 ОСОБА_2 , перебував на стаціонарному лікуванні в стоматологічному відділенні цієї лікарні з 26.02.2019 по 04.03.2019 (всього 6 ліжко- днів). Вартість 1 ліжко-дня становить 639 грн. 23 коп.

Як встановлено з висновку експерта № 05-6-01/162 від 15 квітня 2019 року ним було досліджено медичну картку стаціонарного хворого б/н ОСОБА_2 , з якої встановлено, що він поступив в відділення код 07 (дитяче) 24 лютого 2019 року о 23.50 із скаргами на біль в ділянці отриманої травми. За висновком експерта згідно даних наданих медичних документів у ОСОБА_2 мало місце наступне: травма лицевого скелету голови у вигляді скалкових переломів стінок лівої гайморової пазухи, скалкового перелому лівого акулового відростку і перелому акулової дуги зліва, що супроводжувалося струсом головного мозку, гемосинусом зліва, забиттям м`яких тканин обличчя і субкон`юктивальним крововиливом зліва. Дані ушкодження виникли від дії твердого тупого предмета, могли бути спричинені за механізмом, який потерпілий повідомив в обставинах під час огляду, ознаки небезпеки для життя не мають, за давністю спричинення можуть відповідати часу події і за ознакою тривалого розладу здоров`я відносяться до категорії середньої тяжкості.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Згідно з приписами ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Порядок відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, встановлений § 2 Глави 82 ЦК України.

Так, за змістом ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

За змістом наведеної норми матеріального права обов`язок відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, покладається саме на винну особу, яка вчинила цей злочин, і заподіяла шкоду здоров`ю потерпілої, як умисними, так і необережними діями.

В ході розгляду справу судом встановлено, що ОСОБА_1 24 лютого 2019 року близько 22 год. 45 хв. перебуваючи на території подвір`я по АДРЕСА_1 , на грунті неприязних відносин під час конфліктної ситуації з неповнолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наніс останньому кілька ударів кулаком по лівій стороні обличчя, в результаті чого спричинив тілесні ушкодження.

Пунктом 3 постанови Пленуму ВСУ «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» № 11 від 07 липня 1995 року роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 року (далі Порядок).

Цим Порядком передбачено, що сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Як вбачається з п.2 Порядку визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

Згідно з п. 3 Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства.

Обгрунтовуючи свої вимоги прокурором приєднано до матеріалів справи довідку, з якої чітко вбачається, що ОСОБА_2 , перебував на лікуванні 6 ліжко- днів в період часу з 26 лютого 2019 року по 04 березня 2019 року. Медичною установою було визначено вартість одного ліжко-дня у розмірі 639 грн. 23 коп., а також загальну вартість понесених цим закладом витрат на лікування потерпілого у розмірі 3835 грн.38 коп.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими.

Разом з тим, Черкаська обласна рада у повідомленні від 30 січня 2023 року №01-31/82 зазначила, що з позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину не планує звертатися.

Частинами 3,4 ст.56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду із позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до вимог статті 131-1 Конституції України прокуратура України становить єдину систему, на яку покладається, у тому числі, представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Підставою представництва прокурором інтересів держави у суді відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» є не здійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з статтею 1 цього Закону прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

У випадках, визначених Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (пункт 2 частини першої статті 2 Закону).

Як було зазначено вище пункт 3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання містить пряму вказівку про те, що сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.

Тобто, у даному випадку незалежно від причин не звернення з відповідним позовом закладу охорони здоров`я прокурор мав право на звернення з цим позовом на підставі закону.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятої 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великої кількості громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia), заява № 42454/02, пункт 35).

Згідно із статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Матеріали справи свідчать, що підставою звернення прокурора до суду є неналежне виконання Черкаською обласною радою своїх повноважень щодо вжиття заходів з відшкодування у встановленому законом порядку витрат комунального закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину.

Отже в цьому випадку необхідність захисту інтересів держави прокурором полягає у необхідності відновлення законності та справедливої рівноваги між інтересами суспільства (у цьому випадку місцевої громади) й особи, винними діями, якої завдано шкоди здоров`ю потерпілого, на лікування якого витрачені кошти комунального закладу охорони здоров`я, та відновлення порушеного порядку відшкодування таких витрат.

На підставі наведеного, керуючись ст.5, 7,12, 81, 89, 141, 247, 263, 265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов керівника Смілянської окружної прокуратури Танцюри В., в інтересах держави в особі Черкаської обласної ради, до ОСОБА_1 про стягнення витрат на лікування потерпілого, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Черкаської обласної ради витрати, понесені лікуванням потерпілого від злочину, в сумі 3835 (три тисячі вісімсот тридцять пять) грн. 38 (тридцять вісім) коп.

Рішення може бути оскаржене сторонами до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

позивач Смілянська окружна прокуратура, яка діє в інтересах держави в особі Черкаської обласної ради: Черкаська область, Черкаський район, м. Сміла, вул. Ю. Кондратюка, 25, ;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

третя особа: Комунальне некомерційне підприємство «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради», вул. Менделєєва, 3, м. Черкаси, .

Суддя І.Я. Биченко