ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Халаджи О. В.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

розглянувши без повідомлення учасників справи у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Павлоградської міської ради, ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів на утримання дитини з батька та стягнення аліментів на утримання дитини з матері (суддя першої інстанції Болдирєва У.М.,)

В С Т А Н О В И В:

15 вересня 2023 року позивач ОСОБА_5 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3 , треті особи: орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Павлоградської міської ради, ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів на утримання дитини з батька та стягнення аліментів на утримання дитини з матері, в якому просив:

- визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 ,

- припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання малолітнього ОСОБА_6 ,

- відкликати з виконання виконавчий лист № 185/7956/20 від 01 лютого 2021 року,

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_6 у розмір 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2023 року вказану цивільну справу передано на розгляд до Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області.

Із вказаною ухвалою суду не погодився ОСОБА_1 , та через свого представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу та вказує, що суд першої інстанції порушив процесуальне право позивача на вибір підсудності.

Мотивує скаргу тим, що передача справи до Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області стане підставою для додаткових витрат позивача, які будуть значного розміру і позивач буде змушений нести такі витрати, адже він хоче приймати участь у розгляді даної справи.

ОСОБА_2 просила ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2023 року скасувати та повернути справу для продовження розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки, в даній справі оскаржується ухвала про передачу справи на розгляд іншого суду, то її розгляд слід проводити без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Передаючи справу до іншого суду на підставі ст. 31 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що останньою відомою адресою відповідачки АДРЕСА_2 , що належить до юрисдикції Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право на суд повинно бути забезпечено судовими процедурами, які мають бути справедливими.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За загальним правилом територіальної підсудності, встановленим ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Між тим, звертаючись до суду за власним місцем зареєстрованого проживання, позивач виходив з того, що ним заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів.

Так, згідно ч. 1 ст. 28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

При цьому, в силу положень СК України право на одержання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

З матеріалів справи вбачається, що на момент вирішення питання про відкриття провадження у справі, є чинним рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2021 року, яким стягнуто з батька дитини на користь матері аліменти на утримання дитини.

Тобто, вирішення позовних вимог про стягнення аліментів в даному випадку залежить від вирішення питання визначення місця проживання дитини та припинення стягнення аліментів саме з позивача за рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2021 року.

Таким чином, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що позовні вимоги про стягнення аліментів в даному випадку є похідними від позовних вимог про визначення місця проживання дитини та вимог про припинення стягнення аліментів за судовим рішенням.

При цьому, на зазначені правовідносини не поширюються правила альтернативної підсудності, встановлені ст. 28 ЦПК України, а відповідні позовні вимоги підлягають пред`явленню до суду за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання відповідача.

Таким чином, враховуючи, що згідно матеріалів справи, останнім відомим місцем реєстрації відповідачки є с. Юр`ївка Дніпропетровської області, що належить до територіальної юрисдикції Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області, слід дійти висновку про те, що суд обґрунтовано передав дану цивільну справу на розгляд за підсудністю зазначеному вище суду, а оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги, що вказаний суд відмовляє у проведенні відеоконференції, є безпідставними та не підтверджується жодними доказами.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновкам суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Халаджи

О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська