ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22ц/803/9445/23 Справа № 212/7296/22 Суддя у 1-й інстанції - Ведяшкіна Ю.В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 212/7296/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 серпня 2023 року, яке ухвалено суддею Ведяшкіною Ю.В. у м. Кривому розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 01 вересня 2023 року,

УСТАНОВИВ:

В грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що він є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

06 вересня 2022 року керуючою компанією ТОВ «УЮТ-2011» було складено Акт, відповідно до якого, квартира АДРЕСА_2 була затоплена мешканцями квартири АДРЕСА_3 . Причина затоплення - течія квартирної розводки. При візуальному огляді встановлено: частково видно сліди затікання стелі в кухні, туалеті, ванній, коридорі. У зв`язку із залиттям квартири позивачу була завдана матеріальна шкода, яка, відповідно до висновку будівельно технічної експертизи № 49-22, станом на вересень жовтень 2022 року становить 29 736 грн.

Крім того позивачем зазначено, що внаслідок затоплення належної йому квартири, позивачу були завдані моральні та фізичні страждання, які настали внаслідок негативних змін у житті позивача які виразились у щоденних думках та спогадах про наслідки психотравмуючої події, страху можливого повторення події, негативних переживаннях та спогадах, потребі в уникненні аналогічних обставин, насторозі, тривозі, емоційних та тілесних реакціях при згадуванні; важкості виконання повсякденних обов`язків, зниженому та нестійкому настрої, порушенні сну, неприємних сновидіннях, емоційній напрузі, дратівливості. Наслідки події також потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу через необхідність вирішувати питання, пов`язані з усуненням наслідків залиття. Приміщення квартири мають сліди від затоплення, які створюють дискомфорт та порушують спокій сім`ї позивача, який не має можливості проживати у вказаній квартирі, але водночас мусить утримувати квартиру, що створює додаткові складності у житті та змінює звичайний життєвий уклад.

На підставі наведеного вище, уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальних збитків, завданих залиттям квартири 29 736 грн; моральну шкоду в розмірі 10 000 грн; витрати понесені позивачем по оплаті вартості будівельно технічної експертизи в розмірі 5 000 грн та витрати по оплаті вартості правової (правничої) допомоги в розмірі 4 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 серпня 2023 року в задоволенні позовних вимог позивача відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог позивача посилаючись на те, що складений 06 вересня 2022 року комісією Акт в складі майстра ТОВ «УЮТ-2011» ОСОБА_4 та слюсаря сантехніка ОСОБА_5 відповідно до якого, в присутності квартиронаймача кв. АДРЕСА_4 , встановлено що квартира АДРЕСА_2 була затоплена мешканцями квартири АДРЕСА_3 . Причина затоплення течія квартирної розводки. При візуальному огляді встановлено: частково видно сліди затікання стелі в кухні, туалеті, ванной, коридорі є належним та допустимим доказом у даній справі, при цьому вказаний акт не містить підпису відповідача з причин відмови від такого підпису.

Зауважує на тому, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння шкоди відповідачем та її розмір, тому апелянт вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, ціна позову у якій не перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Як установлено судом та убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_4 , яка розташована на сьомому поверсі дев`ятиповерхового житлового будинку (а.с.7-9).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдино реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, сформованої 22 лютого 2023 року (а.с.40, 91-93) квартира АДРЕСА_3 , яка розташована на восьмому поверсі дев`ятиповерхового житлового будинку, на праві приватної власності належить відповідачу ОСОБА_2 .

Квартира належна відповідачу знаходиться поверхом вище по відношенню до квартири, належної на праві власності позивачу, що відповідачем не оспорюється.

06 вересня 2022 року комісією в складі майстра ТОВ «УЮТ-2011» ОСОБА_4 та слюсаря сантехніка ОСОБА_5 складено Акт, відповідно до якого, в присутності квартиронаймача кв. АДРЕСА_4 , комісією встановлено, що квартира АДРЕСА_2 була затоплена мешканцями квартири АДРЕСА_3 . Причина затоплення течія квартирної розводки. При візуальному огляді встановлено: частково видно сліди затікання стелі в кухні, туалеті, ванной, коридорі.

17 жовтня 2022 року за заявою ОСОБА_1 , яка надійшла 20 вересня 2022 року, судовим експертом Бихно М.В. складено висновок експерта з питань будівельно технічної експертизи № 49-22, на вирішення якого поставлене питання: яка вартість ремонтно відновлювальних робіт, проведення яких, необхідно для усунення пошкоджень, які виникли унаслідок залиття житлової квартири АДРЕСА_4 ? Відповідно висновку вартість ремонтно відновлювальних робіт, проведення яких необхідно для усунення пошкоджень, які виникли унаслідок залиття житлової квартири АДРЕСА_4 , визначена станом на вересень жовтень 2022 року становить 29 736 грн. (а.с.16-26).

Із вказаного висновку експерта вбачається, що експертом 21 вересня 2022 року проводилось дослідження об`єкту у присутності представника заявника, під час якого при візуальному обстеженні, спостереженні, виявлено: в приміщенні кухні стіни мають сліди плісняви, темні сліди рідини на поверхні стін з гіпсокартону; в приміщенні вбиральні на стелі маються сліди плісняви, руді плями від прояви рідини на поверхні стелі (а.7-8 висновку експерта).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, із посиланням на висновки Верховного Суду виходив із того, що істотність допущених порушень при складанні акту про залиття квартири б/н від 06 вересня 2022 року і висновок експертного дослідження № 49-22 від 17 жовтня 2022 року, у якому дослідження проводилось тільки з метою встановлення вартості ремонтно відновлювальних робіт, та не мало на меті встановити причину затоплення, тобто сам по собі у відсутності доказів затікання з квартири відповідача, зумовлюють їх недопустимість як доказів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Оспореними обставинами даній справі є причина залиття, наявність і розмір майнової шкоди.

Відповідно до п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 р. № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4.

Відповідний акт складається комісією балансоутримувача багатоквартирного будинку, в якому знаходиться квартира, яку було залито.

Згідно з Додатком № 4 і роз`яснення Міністерства з питань житлово-комунального господарства України щодо ремонту квартири після залиття (лист від 29 грудня 2009 року № 12/20-11-1975) в акті мають бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Акт залиття квартири, який не містить указаних реквізитів, не може бути належним і допустимим доказом заподіяння майнової шкоди (постанова КЦС ВС по справі № 2-1974/11 від 21 лютого 2018 року, постанова КЦС ВС по справі № 465/2120/14-ц від 10 травня 2018 року).

Якщо власник житла, який спричинив залиття, відмовляється від підписання акту, це не може вплинути на його правильність та юридичну значимість (постанова КЦС ВС по справі № 753/20314/15-ц від 12 листопада 2018 року).

Однак, наявний у справі акт про залиття б/н від 06 червня 2022 року (а.с.10) не відповідає указаним приписам законодавства.

Так, Акт обстеження квартири позивача б/н від 06 вересня 2022 року не відповідає вимогам, викладеним у Правилах, оскільки в ньому не зазначено дату затоплення квартири позивача, не зазначено місце витікання води, місце знаходження зазначеної в Акті, квартирної розводки, не зазначені конкретні причини залиття квартири, інші необхідні для такого документа реквізити. В матеріалах справи також відсутні докази, які б свідчили про те, що позивачем вживались заходи для повідомлення відповідача про прибуття комісії для складання зазначеного Акту та про відмову відповідача приймати участь у зазначеному дослідженні квартири позивача.

Крім того, Акт обстеження квартири позивача б/н від 06 вересня 2022 року відповідачем ОСОБА_2 не підписаний і причин цього не зазначено.

Якщо всупереч установленим нормам відповідач не брав участі при огляді залиття квартири комісією, не був для цього запрошений, не мав можливості зауважити чи заперечити з питань огляду і не отримав під розписку акт про залиття, то розрахунки збитків на підставі такого акту не є достовірними.

У зв`язку з наведеним не заслуговує на увагу, як неістотний довід апеляційної скарги про те, що позиція суду щодо невідповідності акту про залиття вимогам чинного законодавства не спростовує наявності самого факту залиття.

Для відшкодування шкоди в судовому порядку факт залиття має бути підтверджений актом, який складено належним чином і в ньому відображено всю передбачену законодавством інформацію.

Наприклад, постановами Верховного Суду від 26 вересня 2018 року № 569/14230/15-ц, від 21 лютого 2018 року № 2-1974/11, від 22 травня 2019 року № 640/8205/17, від 18 грудня 2019 року № 711/7670/16-ц відмовлено у відшкодуванні шкоди, завданої залиттям, у зв`язку з тим, що складені акти про залиття не відповідають вимогам, передбаченим Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року № 76, а в постанові від 04 вересня 2020 року № 761/46293/18 встановлено, що на момент залиття не складався перелік пошкодженого майна, звіт про оцінку вартості збитків складений у грудні 2017 року, що позбавило суди можливості зробити висновок про пошкодження майна саме подією залиття приміщення, що сталася у квітні 2017 року.

У контексті наведеного колегія суддів також відхиляє довід апелянта про те, що складений 06 вересня 2022 року комісією Акт в складі майстра ТОВ «УЮТ-2011» Агєєва Ю.В. та слюсаря сантехніка ОСОБА_5 є належним та допустимим доказом у даній справі. Суд першої інстанції дав належну правову оцінку всім наявним у справі доказам, та вірно встановив, що Акт, обстеження квартири позивача б/н від 06 вересня 2022 року не відповідає вимогам, викладеним у Правилах, оскільки в ньому не зазначено дату затоплення квартири позивача, не зазначено місце витікання води, місце знаходження зазначеної в Акті, квартирної розводки, не зазначені конкретні причини залиття квартири, інші необхідні для такого документа реквізити. Крім того, в матеріалах справи також відсутні докази, які б свідчили про те, що позивачем вживались заходи для повідомлення відповідача про прибуття комісії для складання зазначеного Акту та про відмову відповідача приймати участь у зазначеному дослідженні квартири позивача або ж відмову підписувати вказаний Акт.

Стосовно доводів апелянта про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння шкоди відповідачем та її розмір, колегія судді зауважує наступне.

За змістом ч.3 ст. 386, ст. 22 ЦКУ власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. Майновими (реальними) збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням майна, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням майна, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. Такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням порушеного права потерпілого, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення порушеного права особою. Такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Аналогічне роз`яснення міститься і в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди».

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Тобто, з урахуванням принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

У питанні вини суд першої інстанції констатував, що викладені в акті про залиття б/н від 06 вересня 2022 року твердження про те, квартира АДРЕСА_2 була затоплена мешканцями квартири АДРЕСА_3 та причиною затоплення слугувала течія квартирної розводки, ґрунтується на припущеннях і колегія суддів не вбачає підстав не погоджуватися із цим висновком.

Далі. У спірних правовідносинах обсяг знищеного або пошкодженого майна та опорядження квартири визначається актом про залиття, складання якого спеціальною комісією врегульоване нормативно, а розмір витрат на відновлення квартири та майна визначається судовим експертом.

Згідно з вимогами ст. 102 ч.7 ЦПК України у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ст. 106 ч.5 ЦПК у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Суд першої інстанції установив і це знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, що долучений позивачем висновок судового будівельного-технічного експертного дослідження № 49-22 від 17 жовтня 2022 року не відповідає зазначеним вимогам процесуального закону, оскільки зазначене дослідження проводилось тільки з метою встановлення вартості ремонтно відновлювальних робіт, та не мало на меті встановити причину затоплення, тобто сам по собі у відсутність доказів затікання з квартири відповідача, не має доказової сили.

Таким чином, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду першої, апеляційний суд вважає, що в справі надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, які виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 29 листопада 2023 року.

Головуючий:

Судді: