Справа №361/7295/21 Головуючий в суді І інстанції Петришин Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,

за участі секретаря Рагушіної І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2023 року у справі за клопотанням ОСОБА_2 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_2 подала до суду клопотання, яке обґрунтовувала тим, що рішенням Апеляційного суду у Білостоку Республіки Польща від 29 липня 2020 року у справі під шифром І Аса 923/19, змінено рішення Окружного суду у Білостоку від 3 жовтня 2019 року у справі під шифром І С 1808/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та задоволено позов.

Рішенням суду присуджено стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивачки ОСОБА_2 210 000 (двісті десять тисяч) злотих із передбаченими законодавством відсотками за затримку, починаючи з 28 лютого 2018 року до дня сплати, і відшкодування процесуальних витрат. Рішення суду набрало законної сили і підлягає до виконання.

03.10.2019 року Окружним судом у Білостоку видано виконавчий напис, на якому міститься напис: «12 серпня 2020 р. Апеляційний суд у Білостоку підтверджує, що цей виконавчий напис уповноважує здійснити стягнення у сфері пункту І підпункту а) рішення Апеляційного суду у Білостоку, тобто присудження від відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 у сумі 210 000 (двісті десять тисяч) злотих із передбаченими законодавством відсотками за затримку, починаючи з 28 лютого 2018 року і до дня сплати, і доручає усім органам, установам і особам, яких це може стосуватися, щоб вони виконали положення цього виконавчого напису, а якщо від них цього вимагатимуть відповідно до законодавства, надали допомогу. Рішення суду підлягає виконанню як правочинне».

Вказувала, що боржник фактично проживає в Республиці Польща, на території якої не має майна, що підтверджується листом судового виконавця.

На території України боржник має майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

З урахуванням вищевикладеного, просила надати дозвіл на примусове виконання рішення іноземного суду.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2023 року клопотання задоволено та надано дозвіл на примусове виконання на території України рішення Апеляційного суду у Білостоку Республіки Польща від 29 липня 2020 року у справі шифром І Аса 923/19 за позовом ОСОБА_2 проти ОСОБА_1 про сплату 210 000 (двісті десять тисяч) злотих.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 733 844 (один мільйон сімсот тридцять три тисячі вісімсот сорок чотири) гривні, що за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали суду відповідає 210 000 злотих.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні клопотання, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що він не отримував жодних процесуальних документів від суду по даній справі, оскільки він фактично проживає в Республіці Польща.

Вказує також, що судом першої інстанції не враховано, що в Польщі відкрито виконавче провадження щодо виконання спірного рішення суду Польщі та він частково виконав вказане рішення, а тому вважає, що сума стягнення підлягає зменшенню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що передбачені статтею 466 ЦПК України вимоги до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду заявником виконані,а визначених статтею 468 ЦПК України підстав для відмови в задоволенні цього клопотання не встановлено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Апеляційного суду у Білостоку Республіки Польща від 29 липня 2020 року у справі під шифром І Аса 923/19, змінено рішення Окружного суду у Білостоку від 3 жовтня 2019 року у справі під шифром І С 1808/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та задоволено позов.

Рішенням суду присуджено стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивачки ОСОБА_2 210 000 (двісті десять тисяч) злотих із передбаченими законодавством відсотками за затримку, починаючи з 28 лютого 2018 року до дня сплати, і відшкодування процесуальних витрат. Рішення суду набрало законної сили і підлягає до виконання.

03.10.2019 року Окружним судом у Білостоку видано виконавчий напис, на якому міститься напис: «12 серпня 2020 р. Апеляційний суд у Білостоку підтверджує, що цей виконавчий напис уповноважує здійснити стягнення у сфері пункту І підпункту а) рішення Апеляційного суду у Білостоку, тобто присудження від відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 у сумі 210 000 (двісті десять тисяч) злотих із передбаченими законодавством відсотками за затримку, починаючи з 28 лютого 2018 року і до дня сплати, і доручає усім органам, установам і особам, яких це може стосуватися, щоб вони виконали положення цього виконавчого напису, а якщо від них цього вимагатимуть відповідно до законодавства, надали допомогу. Рішення суду підлягає виконанню як правочинне».

ОСОБА_1 фактично проживає в Республіці Польща, на території якої не має майна, що підтверджується листом судового виконавця, з якого вбачається, що судовий виконавець при Районному суді м. Варшави Жолібож Томаш Садзіковскі повідомляє, що вчинені дії у ВП виявилися безрезультатними, оскільки не виявлено майна боржника, на яке могло б бути звернуто стягнення, окрім заборгованості з повернення сплаченої у якості судового депозиту суми 65 166,57 злотих в справі ІС 3931/17 (а.с.37).

Згідно постанови судового виконавця Окружного Суду Варшави Жолібож Томаш Садзіковскі від 12.07.2021 у рамках виконавчого провадження на підставі рішення Апеляційного суду м. Білосток від 29.07.2020 № І Аса 923/19, судовий виконавець вирішив закрити виконавче провадження у цій справі, у зв`язку з тим, що проведене виконавче провадження не призвело до задоволення вимог кредитора в повному обсязі (а.с.145).

На території України ОСОБА_1 має майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 (а.с.39).

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» визнання рішення іноземного суду - поширення законної сили рішення іноземного суду на територію України в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Згідно зі статтею 463 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Частинами другою та третьою статті 466 ЦПК України передбачено, що до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи:

1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання;

2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні);

3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи;

4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше);

5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником);

6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

Відповідно до статті 468 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено:

1) якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили;

2) якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи;

3) якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України;

4) якщо раніше ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, яка порушена до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді;

5) якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Кодексом строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні;

6) якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду;

7) якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України;

8) якщо раніше в Україні було визнано та надано дозвіл на виконання рішення суду іноземної держави у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що і рішення, що запитується до виконання;

9) в інших випадках, встановлених законами України.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (частина перша статті 81 ЦПК України).

Таким чином, колегія суддів вважає, що встановивши, що клопотання і документи, що додані до нього, оформлено відповідно до вимог, передбачених главою 1 Розділу IX ЦПК України, врахувавши відсутність підстав для відмови в задоволенні клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, суд першої інстанції зробив правильний висновок про задоволення клопотання ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги про те, що він не отримував жодних процесуальних документів від суду по даній справі, оскільки він фактично проживає в Республіці Польща, оцінюються колегією суддів критично, позаяк з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 повідомлявся про розгляд справи за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом направлення йому поштової кореспонденції заявником, яку він отримав 20.07.2022, що підтверджується шляхом перевірки трек-номера поштового відправлення (00) 46038335 (а.с.82).

Відхиляється також твердження апелянта про те, що він частково виконав вказане рішення, а тому вважає, що сума стягнення підлягає зменшенню, з огляду на таке.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» також визначено, що під визначеним міжнародними договорами України судовим порядком розгляду клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) розуміється порядок провадження в цивільних справах, встановлений ЦПК. Тому при розгляді зазначених клопотань повинні застосовуватися відповідні інститути ЦПК, які згідно із засадами цивільного судочинства забезпечили б права стягувача та боржника, об`єктивне, правильне і своєчасне вирішення питання.

З матеріалів справи вбачається, що станом на день подачі заяви виконавче провадження щодо нього на підставі рішення Апеляційного суду м. Білосток від 29.07.2020 у справі № І Аса 923/19, закрито згідно постанови судового виконавця Окружного Суду Варшави Жолібож Томаш Садзіковскі від 12.07.2021 у зв`язку з неможливістю виконання рішення в повному обсязі, а відтак відкриття нового виконавчого провадження судовим виконавцем при окружному суді м. Варшава Прага-Північ Давідом Палечним від 07.07.2022 не свідчить про наявність підстав для внесення будь-яких змін по суті рішення, однак може бути враховано виконавцем у виконавчому провадженні щодо виконання ухвали суду про надання дозволу на виконання рішення іноземного суду.

Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали апеляційна скарга не містить.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставою для її скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: