Справа № 758/8986/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2023 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

за участю: представника позивача - адвоката Стаценка М.Ф.,

представника відповідача-1 - адвоката Бєлова А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 5439,08 грн., моральну шкоду в розмірі 30 0000 грн.

Позов мотивований тим, що 13.05.2020 року приблизно о 13 годині 20 хвилин громадянин ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (син відповідачів) знаходячись на паркувальному майданчику по вул. Мостицька, 2 у місті Києві, поблизу церкви "Покрова Пресвятої Богородиці" помітив позивача ОСОБА_1 із яким у нього виник особистий конфлікт. На ґрунті цього конфлікту у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на протиправне позбавлення життя позивача.Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_4 перебуваючи на близькій дистанції від позивача умисно вчинив два постріли із вогнепальної зброї в бік позивача ОСОБА_1 , спричинивши останньому вогнепальне поранення в голову. За даними досудового розслідування ОСОБА_4 не довів свій умисел на позбавлення життя позивача ОСОБА_1 із незалежних від нього причин. ОСОБА_1 був невідкладно доставлений до Клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м. Києва де його негайно було прооперовано та надано іншу необхідну медичну допомогу. Після проведеної операції позивач ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні ще 9 днів. У лікарні у позивача ОСОБА_1 виявлено вогнепальне поранення, відкриту непроникаючу черепно - мозкову травму забій головного мозку, субарахноїдальний крововилив, вдавлений перлом потиличної кістки зліва. Після хірургічного вилучення кулі у позивача ОСОБА_1 в голові наявний отвір розміром приблизно 25 на 30 міліметрів, який прикритий тільки шкірою голови. Безпосередньо після поранення позивача ОСОБА_4 сів у належний йому автомобіль марки Мазда 3 д.н.з. НОМЕР_1 та на ньому із місця події зник у напрямку міста Чернігів. Пізніше, у цей же день, тобто 13.05.2020 року працівниками поліції Київської та Чернігівської областей було організовано операцію із затримання ОСОБА_4 . Однак, затримати останнього не вдалося, оскільки ОСОБА_4 перебуваючи на території Чернігівської області та візуально спостерігаючи працівників поліції, що рухалися на службових автомобілях, а також розуміючи, що невідворотно буде ними затриманий, раптово зупинив свій транспортний засіб та побіг у поле. Після цього ОСОБА_4 із цієї ж вогнепальної зброї вчинив самогубство. 24.06.2020 року в ході досудового розслідування слідчим Подільського УП ГУНП у місті Києві винесено повідомлення про підозру. Це повідомлення у цей же день вручена слідчим відповідачу 1 - ОСОБА_2 17.05.2020 року в рамках досудвого розслідування вказаного кримінального провадження відповідач 2 - ОСОБА_5 була допитана в якості свідка . Серед іншого ОСОБА_5 пояснила, що дійсно проживає разом із своїм чоловіком (відповідач 1 у справі) за адресою : АДРЕСА_1 . Від цього шлюбу вони мають сина - ОСОБА_4 1978 року народження. Крім того, ОСОБА_5 в ході допиту пояснила, що бачила свого сина ОСОБА_4 13.05.2020 року за кілька годин до вчинення кримінального правопорушення і він перебував у нормальному психічному стані. З 13.05.2020 року, тобто із часу загибелі ОСОБА_4 внаслідок самогубства відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є спадкоємцями першої черги за законом відповідно до правил статті 1261 ЦК України. Обов`язок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди виник у спадкодавця - ОСОБА_4 в момент вчинення ним кримінального правопорушення, тобто за його життя і не припинився після його смерті, оскільки шкода останнім відшкодована не була. Цим кримінальним правопорушенням позивачу ОСОБА_1 завдана як матеріальна так і моральна шкода. Так, ще перебуваючи у лікарні швидкої медичної допомоги ОСОБА_1 змушений був придбати за призначенням лікарів різного роду медикаменти, у тому числі антибіотики та інші товари медичного призначення. Вартість придбання цих ліків склала 2374,58 грн. У зв`язку із кульовим пораненням позивачу ОСОБА_1 довелося також звернутися за консультацією до невролога, вартість якої у медичному центрі «Оберіг» склала 850 гривень. Позивачу також постійно доводиться контролювати стан свого здоров`я у зв`язку з цим пораненням. Так у липні 2020 року він змушений був провести розгорнутий аналіз крові, вартість якого склала 1114, 50 грн. Крім того вартість обстеження та консультації профільного лікаря склали 1100 грн. Таким чином, пряма матеріальна шкода завдана протиправними діями ОСОБА_4 станом на момент подання позову становить 5 439,08 грн. Крім того, протиправними діями ОСОБА_4 позивачу ОСОБА_1 завдано і моральну шкоду. Крім того, враховуючи що ОСОБА_1 отримав кульове поранення в голову і розуміє, що йшлося саме про позбавлення його життя це так само викликає постійні побоювання та переживання. По суті ОСОБА_1 і досі не оговтався від пережитого стресу. Також при визначенні розміру моральної шкоди слід врахувати, що ОСОБА_4 покінчив життя самогубством, а отже ніколи не зможе понести справедливого та суворого покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення. Цей факт вже сам по собі викликає додаткові моральні страждання у ОСОБА_1 . Загальний розмір завданої моральної шкоди позивач ОСОБА_1 оцінює з сумі 300 000 грн.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13.10.2020 року провадження у вказаній справі було відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 30.10.2020 р. в задоволені заяви представника позивача - адвоката Стеценка М.Ф. про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою суду від 21.04.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В квітні 2023 р. представником відповідача -1 подано письмові заперечення, в яких зазначив, що на підтвердження надано інформацію та копію витягу з ЄРДР згідно якого встановлено, що Подільським управлінням поліції Головного управління поліції у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0001543 від 13 травня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України. На думку слідства на ґрунті конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (син Відповідача-1) останній раптово вирішив вбити ОСОБА_1 та спричинив йому вогнепальне поранення в голову. В результаті пострілу ОСОБА_1 отримав поранення, був прооперований, лікувався на стаціонарному лікуванні 9 днів. В свою чергу ОСОБА_4 після здійснення пострілу втік з міста Києва та під час затримання співробітниками Нацполіції застрелився. На думку представника Позивача оскільки обидва Відповідача є батьками «стрільця», одночасно за правилами статті 1218 ЦКУ є спадкоємцями його прав та обов`язків (що виникли за його життя та не припинилися внаслідок його смерті), саме вони мають відшкодувати спричинену шкоду. В даній справі представником Позивача має бути надано належні та допустимі докази на підтвердження заявлених вимог. Однак, позовна заява та подане в подальшому клопотання про долучення доказів таких доказів не містить. Так, серед поданих доказів подано копії матеріалів кримінального провадження: витяг з ЄРДР від 13.05.2020, протокол допиту свідка ОСОБА_3 від 15.05.2020, повідомлення про підозру від 24.06.2020. постанова про закриття кримінального провадження від 18.09.2020. Варто зазначити, що вказані документи у своїй сукупності розкривають обставини дуже сумної події, яка відбулася у травні 2020 року. При цьому, травматичний досвід, здобутий усіма учасниками та спостерігачами тих подій складно осягнути. Позивач втратив здоров`я внаслідок конфліктної ситуації, а Відповідачі втратили єдиного сина. Окрім цього, набуття статусу потерпілого до позовної заяви не надано. Повідомлення про підозру вручена через півтора місяці після смерті сина його батькові (відповідачу -1). При цьому, складання повідомлення про підозру відносно особи, яка достоменно відомо померла суперечить ст. 42 КПК України. На момент смерті ОСОБА_4 виповнилося повних 41 рік. Його батьки в силу закону не несуть відповідальність за можливе вчинення кримінального правопорушення, оскільки він був повнолітнім та не перебував на утриманні батьків. У зв`язку з цим, просили відмовити у задоволені позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив задовольнити позов з підстав, наведених в ньому, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам.

Представник відповідача-1 в судову засіданні заперечував проти позову, пояснення надав аналогічні, зазначеним у відзиві на позовну заяву.

Відповідач-2, будучи повідомлена про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомили,

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що слідчим відділом Подільського УП ГУНП в м. Києві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001543 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.05.2020 р., за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи, досудовим розслідуванням встановлено, що 13.05.2020 приблизно о 13:20 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на паркувальному майданчику по вул. Мостицька, 2 в м. Києві поблизу Церкви Покрова Пресвятої Богородиці, де помітив ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким у нього виник словесний конфлікт.

В цей час, у ОСОБА_4 , на ґрунті особистої неприязні, виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_1 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на позбавлення життя людини, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 перебуваючи на близькій дистанції від потерпілого ОСОБА_1 , умисно вчинив два постріли з вогнепальної зброї невстановленого органом досудового розслідування зразка, яку приготував заздалегідь, спрямованих в сторону потерпілого ОСОБА_1 .

Після чого, ОСОБА_4 забрав із собою вогнепальну зброю невстановленого органом досудового розслідування зразка та зник з місця вчинення злочину.

У цей же день, тобто 13.05.2020 р. працівниками поліції Київської та Чернігівської областей було організовано операцію із затриманням ОСОБА_4 . Однак, затримання останнього не вдалося, оскільки ОСОБА_4 вчинив самогубство.

Постановою Київської міської прокуратури №7 від 18 вересня 2020 року закрито кримінальне провадження № 0001543 від 13.05.2020 року, у зв`язку зі смертю підозрюваного ОСОБА_4 .

Як встановлено судом, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками померлого ОСОБА_4 .

В своїй позовній заяві позивач ОСОБА_1 посилається на те, що оскільки обидва відповідача є батьками ОСОБА_4 , за правилами ст.1218 ЦК України є спадкоємцями його прав та обов`язків, що виникли за його життя та не припинилися в наслідок його смерті, а від так, саме вони мають відшкодовувати йому спричинену майнову та моральну шкоду, яка була заподіяна їхнім сином ОСОБА_4 під час скоєння останнім злочину по відношенню до ОСОБА_1 .

Згідно з ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 77 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача подано копії матеріалів кримінального провадження, а саме: витяг з ЄРДР від 13.05.2020 р., протокол допиту свідка ОСОБА_3 від 15.05.2020 р., повідомлення про підозру від 24.06.2020 р., постанову про закриття кримінального провадження від 18.09.2020 р.

Варто зазначити, що вказані документи у своїй сукупності розкривають лише обставини події, яка відбулася у травні 2020 року.

Однак, на думку суду варто з`ясувати чи можна зробити однозначний висновок про наявність матеріальної та моральної шкоди (в заявленому розмірі), виникнення обов`язку відшкодувати вказану шкоду безпосередньо ОСОБА_6 (нині покійним), перехід цього обов`язку до Відповідачів внаслідок того факту, що останні є спадкоємцями.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки " діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Водночас суд зауважує, що доказів набуття статусу потерпілого до позовної заяви не надано.

Окрім цього, як вбачається на момент смерті ОСОБА_4 виповнилося повних 41 рік. Його батьки в силу закону не несуть відповідальність за можливе вчинення кримінального правопорушення, оскільки він був повнолітнім та не перебував на утриманні батьків.

Статтею 62 КПК визначено, що Цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінально протиправними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

При цьому, вказаний статус не підтверджується поданими Позивачем доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач стверджує, що за правилами ст. 1218 ЦК України до Відповідачів перейшли права та обов`язки їх покійного сина, однак це не підтверджується жодними належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст.1231 ЦК України визначено, що до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. До спадкоємця переходить обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя.

Таким чином, законодавець передбачив, що перехід обов`язку відшкодовувати збитки має бути ухвалене судовим рішенням за життя спадкодавця, а як вбачається з матеріалів справи відповідне рішення суду відсутнє.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які були посилання як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, то згідно ст.141 ЦПК України підстави для стягнення судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову, з відповідачі відсутні.

На підставі викладеного, ст.ст. 1218, 1231 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін у справі:

Позивач - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач-1 - ОСОБА_2 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП в матеріалах справи відстуній);

Відповідач-2 - ОСОБА_3 (зареєстроване проживання за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Суддя Н. М. Ларіонова