Справа № 146/1202/22
Провадження № 22-ц/801/776/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пилипчук О. В.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 рокуСправа № 146/1202/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів : Сала Т. Б., Берегового О. Ю.,

за участі секретаря Луцишина О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «Здоров`я» про визнання протиправним і скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 03 лютого 2023 року у смт. Томашполі суддею цього суду Пилипчуком О.В., дата складання його повного тексту 07 лютого 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «Здоров`я» (далі - ТОВ «ФК «Здоров`я») про визнання протиправним і скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 з 15 березня 2021 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем, працювала на посаді представника торгового в секторі зовнішньої служби відділу аналізу та маркетингу. З березня 2022 року виплата заробітної плати позивачу зменшилася без його вини та достатніх правових підстав на це, а згодом взагалі перестала виплачуватись. Лише у жовтні 2022 року позивачем був отриманий лист, з якого йому стало відомо, що дію трудового договору було призупинено наказом відповідача №328/12-к від 25 березня 2022 року. Позивач стверджує, що даний наказ підлягає скасуванню як протиправний, оскільки відповідачем не було доведено з посиланням на відповідні докази, що у зв`язку із військовою агресією проти України виключалась абсолютна можливість надання та виконання роботи, усі посадові обов`язки могли б виконуватись позивачем дистанційно без призупинення дії трудового договору, відповідачем порушено право ОСОБА_1 на ознайомлення із оскаржуваним наказом. З моменту видачі даного наказу до дня звернення з позовом до суду пройшов 151 робочий день, а тому з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 147 678 грн.

Пославшись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила її вимоги задовольнити.

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 03 лютого 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, ОСОБА_1 , посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ТОВ «ФК «Здоров`я» зазначило, що оскаржуване рішення вважає законним та обґрунтованим, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційний суд відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Згідно з ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ст. ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що з 15 березня 2021 року ОСОБА_1 прийнята на роботу на посаду представника торгового в сектор зовнішньої служби відділу аналізу і маркетингу ТОВ «ФК «Здоров`я», що підтверджується наказом №121-к від 12 березня 2021 року (а. с. 10, том 1).

Згідно акту прийому-передачі обладнання від 15 березня 2021 року ТОВ «ФК «Здоров`я» передало, а ОСОБА_1 прийняла планшет Samsung Galaxy Tab E 9.6 3G, сім карту Київстар з номером НОМЕР_1 , зарядний пристрій Samsung Galaxy Tab E 9.6 3G (а. с. 148).

15 березня 2021 року ОСОБА_1 було підключено корпоративну електронну пошту, через яку здійснювалось все листування в межах компанії та доведення до працівників необхідної інформації - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 151, том 1).

Відповідно до копії посадової інструкції представника торгового, затвердженої наказом директора ТОВ «Фармацевтична компанія «Здоров`я», до посадових обов`язків представника торгового належить: п.2.1 представляти інтереси компанії на певному ринку за погодженою номенклатурою препаратів; п.2.2 здійснювати індивідуальні візити до певних цільових груп фахівців у відповідності до індивідуального завдання на відповідний період; п.2.3 здійснювати підтримку актуальної бази фахівців цільових груп; п.2.4 щоденно складати плани і звіт по індивідуальним візитам у відповідності із затвердженими формами і строками їх надання. Зміни в плануванні діяльності попередньо погоджуються з безпосереднім керівником; п.2.5 створювати і підтримувати позитивний імідж компанії і препаратів серед фахівців цільових груп на ввіреній території; п.2.6 проводити маркетингові дослідження та інформувати компанію про потенціал і тенденції розвитку ринку; п.2.7 представляти компанію «Здоров`я» інформувати про продукцію компанії і формувати позитивну думку у фахівців про ТОВ «ФК «Здоров`я» на конференціях та інших наукових і рекламних заходах; п.2.8 організовувати ділові контакти компанії з іншими організаціями, проводити групові заходи в лікувально-профілактичних установах, аптеках у відповідності до індивідуального завдання на цикл; п.2.9 виконувати вимоги міжнародних стандартів ISO 9001, ISO 14001, принципів НАССР, GMP і документації Системи управління підприємством, брати участь у здійсненні заходів по охороні навколишнього середовища; п.2.10 сприяти досягненню поставлених цілей на ввіреній території, дотримуватися законодавчих і нормативних вимог, раціонально використовувати матеріали, запобігати забрудненню і іншим негативним впливам на навколишнє середовище; п.2.11 дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт або під час знаходження на території підприємства; п.2.12 не розголошувати інформацію, що становить комерційну таємницю підприємства. ОСОБА_1 з інструкцією ознайомлена, про що свідчить у відповідній графі її підпис (а. с. 11-14, том 1).

Наказом № 66 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією проти України та запровадженням воєнного стану оголошено простій на даному підприємстві не з вини працівників із цього ж дня до можливості відновити роботу (а. с. 50, зворот, том 1).

Наказом № 67 від 24 березня 2022 внесено зміни до наказу №66 від 24 лютого 2022 року та викладено його в наступній редакції: «оголосити початок простою на підприємстві не з вини працівників з 24 лютого 2022 року по 24 березня 2022 року» (а. с. 50, том 1).

Наказом №328/12-к від 25 березня 2022 року призупинено дію трудового договору, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Здоров`я», з цього ж дня до відновлення можливості надавати і виконувати роботу, але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану (а. с. 47, том 1).

Згідно копії квитанції №4236154 директором з юридичних питань ТОВ «ФК «Здоров`я» Савчук Н.С. 25 березня 2022 року на адресу ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 , було направлено засобами кур`єрсько-поштового сервісу копії наказів від 24 лютого 2022 року № 66 про оголошення простою та від 25 березня 2022 року № 328/12-к про призупинення дії трудового договору (а. с. 157, том 1).

Відповідно до скріншоту вихідних повідомлень на електронну адресу ОСОБА_1 25 березня 2022 року відправлено у вкладенні копію наказу № 328/12-к від 25 березня 2022 року (а. с. 106, том 1).

Із відповіді заступника начальника Харківської обласної військової адміністрації від 16 грудня 2022 року № 01-53/5102 вбачається, що починаючи з 24 лютого 2022 року та станом на 15 грудня 2022 року в інформаційній системі формування переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) Харківська міська територіальна громада Харківського району Харківської області має статус територіальної громади, яка розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій. Враховуючи ситуацію, що склалася в регіоні, а саме систематичні обстріли цивільного населення військами рф, близькість до фронту, гарантувати безпечність виробничого процесу та перебування на території підприємств працівників не можуть ні представники обласної військової адміністрації, ні органи місцевого самоврядування (а. с. 110, том 1).

Згідно довідки №1-01/200 від 03 січня 2023 року штатна чисельність працівників ТОВ «ФК «Здоров`я» станом на 23 лютого 2022 року становила 1860,25 одиниць, з яких у секторі зовнішньої служби відділу аналізу та маркетингу - 63 одиниці; фактична чисельність штату на вказану дату - 1699 осіб, з яких в секторі зовнішньої служби відділу аналізу та маркетингу - 34 особи. Станом на 25 березня 2022 року фактична чисельність працюючих (залучених до роботи) - 44 особи, з яких в секторі зовнішньої служби відділу аналізу та маркетингу - 0 осіб (а. с. 153, том 1).

Згідно витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «ФК «Здоров`я» розташоване за адресою: вул. Шевченка, 22, м. Харків, 61013 (а. с. 57-61, том 1).

Згідно довідки Пенсійного фонду України форми ОК-5 ОСОБА_1 від ТОВ «ФК «Здоров`я» отримувала заробітну плату у такому розмірі: за січень 2022 року - 20 267,31 грн., за лютий 2022 року - 17 874,09 грн., за березень 2022 року - 9 021,06 грн. (а. с. 7-8, том 1).

За ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 1 глави XIX КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Разом з тим, відповідно до ст. 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Згідно з п. 3 Указу у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені ст. ст. 30 34, 38, 39, 41, 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Закон України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі - Закон № 2136-ІХ) вступив в дію з 24 березня 2022 року до закінчення воєнного стану.

Згідно ст. 1 Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) цей Закон визначає особливості трудових відносили працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також: осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до ст. ст. 43, 44 Конституції України.

У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Статтею 13 Закону № 2136-ІХ передбачено, що призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб. Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України.

Згідно з п. 2 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 2136-ІХ «главу XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України доповнено п. 2 такого змісту: «2. Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом № 2136-ІХ.

Таким чином, положення Закону № 2136-ІХ, які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж КЗпП України, мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону № 2136-ІХ також можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем.

Суд першої інстанції, встановивши, що місцезнаходженням відповідача є м. Харків, вул. Шевченка, 22, територія цього населеного пункту на момент виникнення спірних правовідносин знаходилось в безпосередній близькості до зони бойових дій, неодноразово піддавалась ракетним та артилерійським ударам, а тому такі обставини виключають можливість надання роботодавцем роботи і її виконання ОСОБА_1 , дійшов до вірного висновку відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що наявність підстав для призупинення дії трудового договору на момент винесення оспорюваного наказу не була підтверджена з посиланням на належні та допустимі докази є безпідставними з огляду на таке. Із відповіді заступника начальника Харківської обласної військової адміністрації від 16 грудня 2022 року № 01-53/5102 вбачається, що починаючи з 24 лютого 2022 року та станом на 15 грудня 2022 року Харківська міська територіальна громада Харківського району Харківської області мала статус територіальної громади, яка розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій (а. с. 110, том 1). Також згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №75 від 25 квітня 2022 року, який оприлюднений на офіційному вебпорталі Верховної Ради України «zakon.rada.gov.ua», станом на вказану дату Харківська міська територіальна громада входила до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Дані обставини є загальновідомими, виключають можливість надання роботодавцем роботи позивачеві і її виконання останнім, свідчать про об`єктивну неможливість створення безпечних умов праці через військову агресію проти України, а тому вказані доводи є голослівними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що роботодавцем не було запропоновано позивачеві дистанційної форми роботи не можна визнати обґрунтованими, оскільки залучення до роботи працівників в дистанційному режимі не є обов`язком роботодавця, натомість матеріали справи не містять жодних доказів, що ОСОБА_1 зверталась до відповідача із заявою про переведення її на дистанційну форму роботи та, що їй у цьому було відмовлено. Крім того, зі змісту посадової інструкції ОСОБА_1 не вбачається, що вона могла б виконувати свої обов`язки дистанційно. Наявність загрози для життя і здоров`я працівника, внаслідок чого роботодавець немає можливості гарантувати безпеку останнього з огляду на положення Закону № 2136-ІХ є підставою для призупинення дії трудового договору навіть при бажанні працівника продовжувати далі працювати на свій власний ризик.

Твердження позивача про те, що оскаржуваним наказом було порушено право ОСОБА_1 на працю не приймаються до уваги апеляційним судом, оскільки згідно з ч. ч. 2-3 ст. 1 Закону № 2136-ІХ, ст. 64 Конституції України на період дії воєнного стану допускаються обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина, зокрема обмеження права на працю, що передбачене ст. 43 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих Законом № 2136-ІХ.

Враховуючи наведене, вірними є також висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового договору, у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України. Таким чином, даний закон надав право роботодавцю призупиняти дію трудового договору з працівниками, що не припиняє трудових відносин, та не виплачувати їм у період призупинення дії трудового договору заробітну плату, гарантійні та компенсаційні виплати.

Усі інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом першої інстанції, однак висновків суду не спростовують, а тому відхиляються.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 03 лютого 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Т. Б. Сало

О. Ю. Береговий