Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2856/22
Номер провадження2/711/685/23
РІШЕННЯ
25 травня 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкас в складі:
головуючого - судді: Казидуб О.Г.
секретаря судових засідань: Зайцевої О.І.
відповідача: ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -
Позивач ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що 12 липня 2003 року між нею та ОСОБА_1 укладено шлюб, який в подальшому рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 березня 2016 року розірвано.
Від даного шлюбу у них народилися з відповідачем діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 березня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 28 січня 2016 року.

Починаючи з листопада 2016 року та по січень 2020 року відповідачем взагалі не сплачувалися аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в період 2020-2021 років відповідачем частково сплачувалися заборгованість по аліментам, однак, не в повному обсязі, у 2022 році аліменти відповідачем не сплачуються.

Як вбачається із довідки-розрахунку заборгованості аліментів по виконавчому провадженню № 51284986 з примусового виконання виконавчого листа № 711/777/16-ц заборгованість по сплаті аліментів станом на 01 червня 2022 року становить 94499 грн.77коп.

Просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 листопада 2016 року по 31 травня 2022 року в розмірі 94499грн.77коп.

18 січня 2023 року ухвалою суду заочне рішення по даній цивільній справі скасовано, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась. В матеріалах справи є заява від 26 жовтня 2022 року, в якій позивач ОСОБА_2 просить слухати справу за її відсутності. Також зазначено, що позов підтримує та просить його задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що син ОСОБА_3 , 2008 р.н., проживає разом з ним з червня 2022 року.

Суд, заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1 , вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Як встановлено в судовому засіданні, що відповідно до Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 та відповідно до Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_4 . Батьком дітей зазначено ОСОБА_1 .

17 березня 2016 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/4 частини усіх його доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення ними повноліття, починаючи з 28 січня 2016 року.

Відповідно до Довідки-розрахунку заборгованості по аліментах, відповідно до ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області відкрито виконавче провадження № 51284986 з примусового виконання виконавчого листа № 711/777/16-ц від 26.05.2016 року Придніпровського районного суду м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 січня 2016 року до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до даної Довідки, заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.06.2022 року становить 94499,77 грн. (за період з жовтня 2020 року по травень 2022 року, включно).

Сторони не оскаржували до суду розрахунок заборгованості по аліментах, що складений державним виконавцем. Отже, підстав вважати, що державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, на який позивачем нараховано неустойку (пеню), невірно, - немає. Відповідно, розрахунки заборгованості по аліментах, що здійснені та надані відповідачем до суду разом із відзивом, не є такими, що спростовують розрахунки, наведені державним виконавцем.

В письмових поясненнях адвоката Прядка Віталія Михайловича, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , наданих через електронну адресу суду 06 квітня 2023 року зазначено, що з червня 2022 року дитина фактично проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні.

На підтвердження даного факту надають:

Копію Акту обстеження умов проживання № 424, затвердженого Начальником служби у справах дітей Черкаської міської ради, датованого 20 жовтня 2022 року;

Копію Заяви ОСОБА_1 , адресованої Директору Черкаської ЗОШ І-ІІІ ст. № 7 Черкаської міської ради Черкаської області Середі Юрію, від 21 жовтня 2022 року про зарахування ОСОБА_3 до 9 А класу.

Копію Довідки Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 7 ЧМР Черкаської області про навчання № 123-01-22 від 23 жовтня 2023 року;

Копію Довідки директора Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 7 ЧМР Черкаської області № 124-01-22 від 23 березня 2023 року.

Суд не бере до уваги вищевказані документи, оскільки, позивач просить стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання дітей за період з 01 листопада 2016 року по 31 травня 2022 року.

Відповідно до ст. 141 СК УКраїни, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Як передбачено частинами 1 та 2 статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України»).

Відсутність гарантії виконання судового рішення у розумінні ст.6 Конвенції, якою передбачені гарантії, надані сторонам, справедливий, відкритий і швидкий розгляд. Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129 Конституції до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася за незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку із несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями майнового характеру боржник зобов`язаний подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини.

Відповідачем ОСОБА_1 не надано відзив на позовну заяву, в якому б він оспорював наявність та суму заборгованості по аліментам, наведеним у довідці державного виконавця.Відповідач не представив суду наявності у нього підстав для звільнення від неустойки за прострочення ним сплати аліментів на утримання дитини за виконавчим листом, що виданий Придніпровським районним судом м. Черкаси на виконання судового рішення.

Так, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК, що суд враховує при встановленні доведеності вини відповідача.

В даному випадку, суд вважає, що знаючи про рішення суду про стягнення аліментів від 17 березня 2016 року, ОСОБА_1 повинен був вчиняти дії, пов`язані з його виконанням, контролювати його виконання, оскільки, його діти повинні мати належні та достатні засоби для існування.

Крім того, як вбачається з довідки державного виконавця, відповідач, починаючи з жовтня 2020 року сплачував кошти по аліментних платежах, але не регулярно та не в повному обсязі, а тому, відповідно знав про свій обов`язок щодо утримання неповнолітніх дітей.

Також, враховується і тривалість періодів, протягом яких він аліменти на утримання дітей не сплачував взагалі. Між тим, порушував норми чинного законодавства, що призвело до заборгованості по аліментах, яку на час розгляду справи не погасив у повному обсязі.

Доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, у зв`язку із чим заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, відповідач не надав.

Розмір заборгованості, що визначений державним виконавцем, відповідачем не спростований. Жодних належних, допустимих та переконливих доказів в обгрунтування заперечень проти позову, відповідачем до суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, надані суду письмові докази та їх належна правова оцінка вказують на наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 листопада 2016 року по 31 травня 2022 року в розмірі 94499грн.77коп.

При прийнятті цього судового рішення судом враховані висновки постанови ВС від 14.12.2020р. у справі № 661/905/19, постанови ВП ВС від 03.04.2019 у справі №333/6020/16.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» - від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

А тому, з відповідача ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 180, 194, 195, 196 СК України, ст.ст.259, 263-265, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 листопада 2016 року по 31 травня 2022 року в розмірі 94499грн.77коп.

Стягнути з ОСОБА_1 в прибуток держави судовий збір в розмірі 992 грн.40коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 29 травня 2023 року.

Головуючий: О. Г. Казидуб