Номер провадження: 22-ц/813/5885/23
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О.А.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Сегеди С.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Триколіч І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 березня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви.

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що між ними 11 серпня 2021 року укладений договір позики №О110821-01, відповідно до умов якого він передав у власність, а відповідач прийняла у власність грошові кошти в сумі 278415 (двісті сімдесят вісім тисяч чотириста п`ятнадцять) гривень, що за курсом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 26.90 грн.) на день укладання договору було еквівалентно 10350 доларів США, про що відповідач склала розписку від 11 серпня 2021 року.

Позивач також вказував, що 11 листопада 2021 року між ним та відповідачем укладено додаткову угоду до договору позики, якою змінено суму позики з 278415 (двісті сімдесят вісім тисяч чотириста п`ятнадцять) гривень на 297000 (двісті дев`яносто сім тисяч) гривень, що за курсом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 26.40 грн.) на день укладання додаткової угоди еквівалентно 11250 (одинадцять тисяч двісті п`ятдесят) доларів США.

Оскільки, відповідач порушила умови договору позики, не виконала зобов`язання щодо повернення суми боргу у повному обсязі, позивач вимушений звернутись до суду.

Позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 471794 (чотириста сімдесят одна тисяча сімсот дев`яносто чотири) гривні 40 (сорок) копійок, з яких: 421245 (чотириста двадцять одна тисяча двісті сорок п`ять) гривень основна сума боргу (еквівалент 10350 (десять тисяч триста п`ятдесят) доларів США); 50549 (п`ятдесят тисяч п`ятсот сорок дев`ять) гривень 40 (сорок) копійок неустойка (1% за кожний календарний день існування простроченої заборгованості, від суми заборгованості), суму сплаченого судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 березня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 11 серпня 2021 року у розмірі 471794 гривні 40 копійок, з яких: 421 245 гривень основна сума боргу (еквівалент 10350 доларів США); 50549 гривень 40 копійок неустойка (1% за кожний календарний день існування простроченої заборгованості, від суми заборгованості). Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4717 гривень 94 копійки в рахунок сплаченого судового збору. В решті вимог відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:

1) суд першої інстанції необґрунтовано стягнув з скаржника відсотки за користування позикою, оскільки позика була безвідсотковою;

2) суд першої інстанції всупереч висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц, стягнув дві грошові суми;

3) застосування судом першої інстанції при розрахунку курсу АТ КБ «ПриватБанк», а не офіційнийного курс валюти за НБУ.

Сповіщення сторін.

Про судове засідання, призначене на 08 листопада 2023 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи, однак у судове засідання не з`явились, причини поважності неявки до суду не повідомили.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Суддя Дришлюк А.І. перебував у відпустці з 20 по 23 листопада 2023 року, що підтверджується довідкою відділу кадрової роботи та управління персоналом.

Повний текст судового рішення виготовлено 24 листопада 2023 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 11 серпня 2021 року між ОСОБА_2 , від імені якого діяв ОСОБА_3 на підставі довіреності, посвідченої Бежаном А.В., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 22 травня 2020 року за реєстровим №1146, (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір позики №О110821-01.

Відповідно до п. 1 вказаного договору позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 278415 (двісті сімдесят вісім тисяч чотириста п`ятнадцять) гривень, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 26.90 грн.) на день укладання договору еквівалентно 10350 (десять тисяч триста п`ятдесят) доларів США, в свою чергу позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами сторони домовилися, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому договором відповідатиме 10350 (десять тисяч триста п`ятдесят) доларів США, за курсом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 3 місяці з моменту укладення договору, тобто до 11 листопада 2021 року. За домовленістю сторін позика є безвідсотковою.

Згідно із пунктом 2 договору позики сума позики, встановлена п.1, отримана позичальником від позикодавця до моменту підписання даного договору в повному обсязі.

Відповідно до розписки від 11 серпня 2021 року ОСОБА_1 отримала позику від ОСОБА_2 , від імені якого діє ОСОБА_3 , у сумі 278415 гривень, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 26.90 грн.) на день укладання договору еквівалентно 10350 доларів США, згідно договору позики №О110821-01, і зобов`язується повернути цю суму ОСОБА_2 в строк до 11 листопада 2021 року включно.

З метою забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з договору позики №О110821-01, 11 серпня 2021 року між ОСОБА_3 , діючого від імені ОСОБА_2 (заставодержатель) та ОСОБА_1 (заставодавець) укладено договір застави транспортного засобу.

11 листопада 2021 року між ОСОБА_2 , від імені якого діяв ОСОБА_3 на підставі довіреності, посвідченої Бежаном А.В., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 22 травня 2020 року за реєстровим №1146, (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено додаткову угоду до договору позики №О110821-01 від 11 серпня 2021 року, відповідно до умов якої сторони домовилися внести з міни в п.1, 5, 6.1 договору, виклавши їх в наступній редакції: п. 1 - позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 297000 гривень, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 26.40 грн.) на день укладання цього договору еквівалентно 11250 доларів США, встановленим на момент укладання даного договору, в свою чергу позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами сторони домовилися, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим договором відповідатиме 11250 (одинадцять тисяч двісті п`ятдесят) доларів США за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 5 місяців з моменту укладення договору, тобто до 11 квітня 2022 року. За домовленістю сторін позика є безвідсотковою.

Пунктом 5 договору сторонами погоджений графік повернення позичальником грошових коштів, відповідно до якого позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві суму позики частинами: 11880 грн. (еквівалент 450 дол. США) - до 11.12.2021 року включно; 11880 грн. (еквівалент 450 дол. США) - до 11.01.2022 року включно; 11880 грн. (еквівалент 450 дол. США) - до 11.02.2022 року включно; 11880 грн. (еквівалент 450 дол. США) - до 11.03.2022 року включно; 249480 грн. (еквівалент 9450 дол. США) - до 11.04.2022 року включно.

Пунктом 6 договору встановлено, що у випадку невиконання позичальником зобов`язання за даним договором, даний договір може бути поданий позикодавцем до стягнення. Звернення стягнення за даним договором здійснюється у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса або в судовому порядку.

Відповідно до розписки від 11 листопада 2021 року, ОСОБА_1 отримала позику від ОСОБА_2 , від імені якого діє ОСОБА_3 , у сумі 297000 (двісті дев`яносто сім тисяч) гривень, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 26.40 грн.) на день укладання договору еквівалентно 11250 (одинадцять тисяч двісті п`ятдесят) доларів США, згідно додаткової угоди від 11 листопада 2021 року до договору позики №О110821-01, і зобов`язується повернути цю суму ОСОБА_2 в строк до 11 квітня 2022 року включно.

У позовній заяві позивач зазначає, що відповідачем частково виконано боргове зобов`язання у розмір - 900 доларів США. Решта боргу, а саме - 10350 доларів США підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку.

У відзиві відповідач не заперечує факту укладання договору позики №О110821-01 та додаткової угоди до неї, однак вказує, що умови договору не містять посилань на форс-мажорні обставини, які могли перешкоджати їй виконувати умови договору та зазначає, що позивачем не доведено порушення нею умов договору.

Заперечень щодо справжності оригіналу розписки від відповідача не надходило.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року N 959-XII "Про зовнішньоекономічну діяльність", Законом України від 23 вересня 1994 року N 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 9 договору позики встановлено, що сторони погодили, що у випадку зміни курсу гривні по відношенню до долару США, зазначеного курсу у п.1 цього договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларову еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день здійснення кожного платежу.

Згідно із п. 10 договору позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до пункту 11 договору позики, у разі прострочення виконання зобов`язання (несвоєчасне повернення позики або її чергової частини за графіком) позичальником за даним договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю неустойку у розмірі 1% за кожний календарний день існування простроченої заборгованості, від суми заборгованості

Пунктом 16.4. договору позики сторони також погодили, що у випадку невиконання позичальником умов цього договору, або договору застави, а також у разі втрати предмету забезпечення виконання зобов`язань за цим договором, або погіршення його стану, або умов його використання, позичальник зобов`язаний повернути всю суму позики, сплатити нараховані пеню і штрафні санкції, а також виконати усі інші зобов`язання за цим договором та іншим договором, укладеним сторонами в забезпечення виконання зобов`язань позичальника.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року внесено зміни до Цивільного кодексу України, а саме вирішено: розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40-44, ст. 356) доповнити пунктами 18 і 19 такого змісту:«18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що розмір заборгованості складає 471 794 гривні 40 копійок, з яких: 421245 гривень основна сума боргу (еквівалент 10350 (десять тисяч триста п`ятдесят) доларів США); 50549 гривень 40 копійок неустойка (1% за кожний календарний день існування простроченої заборгованості, від суми заборгованості у розрахунку з 12 лютого 2022 року (дата прострочення сплати чергової частини боргу, згідно графіку повернення позичальником грошових коштів) до 23 лютого 2022 року).

Наданий позивачем розрахунок суд першої інстанції правильно прийняв до уваги, оскільки останній відповідає нормам закону.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики від 11 серпня 2021 року.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довела обставини, на які посилалась як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надала.

Щодо доводів апеляційної скарги про неправильне зазначення двох грошових сум стягнення у резолютивній частині рішення, а також незастосування офіційного долару СШУ за НБУ, то апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України.

У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19).

Традиційним в доктрині приватного права та судовій практиці є розмежування валюти боргу та валюти платежу як елементів грошового зобов`язання. Валюта боргу це грошові одиниці, в яких обчислена сума зобов`язання (що дозволяє визначити його ціннісне значення). У свою чергу, під валютою платежу розуміються грошові знаки, які є засобом погашення грошового зобов`язання і в яких повинне здійснюватися його фактичне виконання.

За загальним правилом при наявності «валютного застереження», тобто визначення грошового еквіваленту в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Інші правила визначення суми платежу можуть встановлюватися, зважаючи на прямий припис в частині другій статті 533 ЦК України, тільки договором, законом чи іншими нормативно-правовими актами (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 вересня 2019 року в справі № 755/9348/15-ц (провадження № 61-30272св18).

Відповідно до розписки від 11 серпня 2021 року ОСОБА_1 отримала позику від ОСОБА_2 , від імені якого діє ОСОБА_3 , у сумі 278415 гривень, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 26.90 грн.) на день укладання договору еквівалентно 10350 доларів США, згідно із договору позики №О110821-01, і зобов`язується повернути цю суму ОСОБА_2 в строк до 11 листопада 2021 року включно.

В подальшому додатковими угодами змінювались строки повернення позики.

Тобто сторонами було визначено грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті, тобто доларах США, та зафіксований його вираз у грошовій одиниці України гривні на момент укладення договору позики і отримання грошових коштів.

Подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 10 липня 2019 року в справі № 754/1795/16 (провадження № 61-13760св18).

Отже, вказані доводи відповідача суперечать змісту договору позики.

Щодо доводів апеляційної скарги про стягнення відсотків за договором позики, то колегія суддів звертає увагу, що такі позовні вимоги загалом не пред`являлись, а стягненню підлягає неустойка (пеня), що за своєю правовою природою не є відсотками за користування кредитом.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 24 листопада 2023 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: С.М. Сегеда

А.І. Дришлюк