УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року

місто Київ

справа № 161/8166/23

провадження № 61-16067ск23

Верховний Суд, який діє у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

вирішуючи питання відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року, постановлену колегією суддів у складі Карпук А. К., Бовчалюк З. А., Здрилюк О. І.,

ВСТАНОВИВ:

І. ФАБУЛА СПРАВИ

ОСОБА_1 у 2023 році звернулася до суду із позов до ОСОБА_2 , у якому просила змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який визначено рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 травня 2021 року, з 1 500, 00 грн щомісячно на 1/4 частину заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стислий виклад змісту рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою від 25 травня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області відкрив провадження у цій справі, визначив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, надав відповідачу строк тривалістю у п`ять днів для надання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, призначив справу до судового розгляду.

Рішенням від 28 серпня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області задовольнив позов ОСОБА_1 .

Суд змінив розмір аліментів, які підлягають стягненню згідно з рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 травня 2021 року у цій справі.

Визначив стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Здійснив розподіл судових витрат.

ОСОБА_2 не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та звернувся із апеляційною скаргою.

Ухвалою від 28 вересня 2023 року Волинський апеляційний суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 серпня 2023 року; витребував у суду першої інстанції матеріали цієї цивільної справи.

Представник ОСОБА_2 адвокат Ткачук Олександр Вікторович подав клопотання про зупинення провадження в справі, яке обґрунтовувалося тим, що відповідач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та бере безпосередню участь в бойових діях.

Ухвалою від 30 жовтня 2023 року Волинський апеляційний суд задовольнив клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Ткачука О. В.

Суд зупинив апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 серпня 2023 року до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України.

Суд апеляційної інстанції зробив висновок, що відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_2 від 03 вересня 2023 року № 4117 ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у цій військовій частині.

Також згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_2 від 03 вересня 2023 року № 4116 ОСОБА_2 справді в період з 28 грудня 2022 року до 31 грудня 2022 року, з 15 травня 2023 року до 29 травня 2023 року, з 13 червня 2023 року до 15 червня 2023 року, з 16 липня 2023 року до 18 червня 2023 року, з 04 серпня 2023 року безпосередню брав та бере участь у здійсненні заходів, потрібних для забезпечення національної безпеки і оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Донецькій, Сумській та Харківській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.

Апеляційний суд виснував, що є підстави для задоволення клопотання та зупинення провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Короткий зміст вимог касаційної скарги

ОСОБА_1 10 листопада 2023 року із застосуванням системи «Електронний суд» направила до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Волинського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року, справу передати на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтовується тим, що суд апеляційної інстанції порушив норми матеріального права та неправильно застосував норми процесуального права, як підстави касаційного оскарження цього судового рішення визначила те, що:

- (1) суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норми права без урахування правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року у справі № 6-1957цс16, за змістом яких межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та такі критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі;

- (2) суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норми права без урахування правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 456/2451/19, відповідно до яких процесуальний закон пов`язує потребу зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції;

- (3) суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норми права без урахування правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20, щодо визначення належних доказів у справах цієї категорії.

Заявниця зазначила, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано задовольнив клопотання про зупинення апеляційного провадження, врахувавши недостатні та неналежні докази.

Додатково ОСОБА_1 повідомила, що підставою касаційного оскарження ухвали Волинського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року є те, що представник ОСОБА_2 не мав права подавати клопотання про зупинення апеляційного провадження за відсутності відповідача, оскільки в ордері на надання правничої (правової) допомоги застережене обмеження, зокрема «адвокат обмежений у праві самостійної участі у судових засіданнях в судах усіх інстанцій без особистої присутності в таких засіданнях довірителя, якщо інше не узгоджено між довірителем і його представником в суді».

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з таких підстав.

Право, застосоване судом

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвалу суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, після її перегляду в апеляційному порядку.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень Верховний Суд встановив, що касаційна скарга ОСОБА_1 є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

Такий висновок суд зробив з огляду на таке.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін

(частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (пункт 2 частини першої статті 253 ЦПК України).

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2І02-ІХ в Україні введено воєнний стан (зі змінами).

За правилами частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та частина друга статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (частина перша статті 79 ЦПК України).

Оцінка доводів касаційної скарги

Суд апеляційної інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали врахував, що ОСОБА_2 , починаючи з 28 грудня 2022 року, проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_2 від 03 вересня 2023 року № 4117, а також відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_2 від 03 вересня 2023 року № 4116 ОСОБА_2 у період з 28 грудня 2022 року до 31 грудня 2022 року, з 15 травня 2023 року до 29 травня 2023 року, з 13 червня 2023 року до 15 червня 2023 року, з 16 липня 2023 року до 18 червня 2023 року, з 04 серпня 2023 року безпосередньо брав та бере участь у здійсненні заходів, потрібних для забезпечення національної безпеки і оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Донецькій, Сумській та Харківській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.

За наведених обставин суд апеляційної інстанцій правильно встановив наявність підстав для зупинення апеляційного провадження, які підтверджуються належними та достатніми доказами, відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

Доводи ОСОБА_1 у касаційній скарзі про те, що довідки, листи Військової частини не є належними та достатніми доказами перебування особи у складі Збройних Сил України або свідчать про встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують і зводяться до вимоги про переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги про те, що зупинення провадження у справі призведе до звуження прав заявниці та позбавить її можливості звернутися із клопотанням про поновлення апеляційного провадження, суд відхиляє, як необґрунтовані, з урахуванням наступного.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (рішення у справі «Фрідлендер проти Франції», заява № 30979/96, від 20 червня 2000 року).

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Додатково потрібно врахувати, що в касаційній скарзі ОСОБА_1 повідомила про наявність такого обмеження в ордері на надання правничої (правової) допомоги, відповідно до якого «адвокат обмежений у праві самостійної участі у судових засіданнях в судах усіх інстанцій без особистої присутності в таких засіданнях довірителя, якщо інше не узгоджено між довірителем і його представником в суді».

Верховний Суд наголошує, що наявність такого обмеження додатково підтверджує підставність висновку суду апеляційної інстанції про доцільність зупинення апеляційного провадження у справі, адже, будучи залученим до заходів, потрібних для забезпечення національної безпеки і оборони України та перебуваючи в районах активних бойових дій, ОСОБА_2 позбавлений можливості з`являтися у судові засідання, а без його участі представник не має права вчиняти будь-які процесуальні дії від імені та в інтересах відповідача.

Правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 456/2451/19, від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20, у постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року у справі № 6-1957цс16, на які посилається заявниця, не суперечать висновкам суду апеляційної інстанції щодо потреби зупинення апеляційного провадження у цій справі.

Верховний Суд зазначив, що касаційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів, які б свідчили про те, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій суперечать чинному законодавству.

Зазначені у касаційній скарзі доводи щодо порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права зокрема статті 251 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Загальні висновки

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

(далі - Конвенція); якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (§ 42 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Пономарьов проти України» № 3236/03).

Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З урахуванням наведеного, Верховний Суд визнає підставним висновок, що правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 2 частини першої, частиною другою статті 389, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак