справа № 585/2436/21
провадження № 61-7631св22
Суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Литвиненко І. В. та Пророка В. В. на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 квітня 2023 року у складі колегії суддів: головуючого - Грушицького А. І., суддів: Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Пророка В. В., Стрільчука В. А.у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Скиби Ліни Валентинівни за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 січня 2022 року та постанову Сумського апеляційного суду від 29 червня 2022 року.
На підставі статті 35 ЦПК України висловлюємо окрему думку на вказану постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду з таких підстав.
У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Скиби Л. В. (далі - державний виконавець) в якій просила визнати протиправними дії та бездіяльність державного виконавця Скиби Л. В. при прийнятті постанов у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, а саме:
- від 23 квітня 2021 року про накладення штрафу у розмірі 1 700 грн;
- від 13 квітня 2021 року про стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 269 грн;
- від 28 липня 2021 року про накладення штрафу у розмірі 3 400 грн;
- від 29 липня 2021 року про закінчення виконавчого провадження та скасувати вказані постанови.
Роменський міськрайонний суд Сумської області ухвалою від 10 січня 2022 року закрив провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій та бездіяльності державного виконавця Скиби Л. В.: при винесенні постанови ВП № НОМЕР_1 від 23 квітня 2021 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 1 700 грн та скасування постанови; при винесенні постанови ВП № НОМЕР_1 від 13 квітня 2021 року про стягнення витрат виконавчого провадження з ОСОБА_1 у розмірі 269 грн та скасування постанови; при винесенні постанови ВП № НОМЕР_1 від 28 липня 2021 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 3 400 грн та скасування постанови.
У задоволенні скарги в частині визнання протиправними дій та бездіяльності державного виконавця Скиби Л. В. при прийнятті постанови ВП № НОМЕР_1 від 29 липня 2021 року про закінчення виконавчого провадження та скасування постанови відмовив.
Сумський апеляційний суд постановою від 29 червня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 січня 2022 року без змін.
Верховний Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду постановою від 26 квітня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 січня 2022 року та постанову Сумського апеляційного суду від 29 червня 2022 року залишив без змін.
Переглядаючи зазначену справу в касаційному порядку, колегія суддів зазначила про те, що крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного нормами процесуального законодавства, Закон України «Про виконавче провадження» встановлює спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Однак з висновками колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду не погоджуюсь з огляду на таке.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно з частиною першою статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Повертаючи справу для розгляду колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 29 березня 2023 року у цій справі дійшла висновку про те, що оскарження рішень, дій або бездіяльності державних, приватних виконавців, посадових осіб органів державної виконавчої служби в процедурі виконання рішень судів, за винятком рішень щодо виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу здійснюється до суду, який ухвалив судове рішення.
Оскарження рішень, дій або бездіяльності державних, приватних виконавців, посадових осіб органів державної виконавчої служби в процедурі виконання рішень інших органів, у тому числі щодо виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні, здійснюється до судів адміністративної юрисдикції.
У цій справі заявниця звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця Скиби Л. В. при винесенні постанов у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, а саме: від 23 квітня 2021 року про накладення штрафу у розмірі 1 700 грн; від 13 квітня 2021 року про стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 269 грн; від 28 липня 2021 року про накладення штрафу у розмірі 3 400 грн; від 29 липня 2021 року про закінчення виконавчого провадження та просила скасувати вказані постанови.
Тобто заявник просить скасувати постанови, які були прийняті державним виконавцем під час виконання рішення суду про зобов`язання відповідача вчинити певні дії, виконавче провадження у якій завершилось із прийняттям постанови про закінчення виконавчого провадження.
Враховуючи вищевикладене вважаємо, що не може розглядатись пов`язані між собою питання за правилами різних юрисдикцій, оскільки постанови про накладення штрафу та стягнення витрат виконавчого провадження були прийняті за наслідками виконання судового рішення, ухваленого у цивільній справі.
На наше глибоке переконання, з урахуванням «методу чесного читання» зі змісту частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби при виконанні постанов про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів.
Отже, вказаною нормою не передбачено оскарження до адміністративного суду самих постанов про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів.
На нашу думку правом суду є виключно тлумачення норм права, а тому Велика Палата не наділена повноваженнями змінювати правові норми.
З огляду на вищенаведене вважаємо, що розділяти питання оскарження постанов про накладення штрафу та стягнення витрат виконавчого провадження в порядку КАС України одночасно із оскарженням постанови про закінчення виконавчого провадження у порядку ЦПК України недоцільно.
Крім того у постанові про відкриття виконавчого провадження від 13 квітня 2021 року зазначено також, що із боржника підлягає стягненню і виконавчий збір, тому вважаємо, що оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження та оскарження питання стягнення виконавчого збору, вирішеного нею, не можуть розглядатись за правилами різних юрисдикцій.
З огляду на викладене вважаємо, що з урахуванням приписів частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 447 ЦПК України підстав для залишення без змін рішень судів попередніх інстанцій в частині закриття провадження у справі не було.
Судді І. В. Литвиненко