Справа № 369/3742/20
Провадження № 2/369/200/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2023 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

за участю секретаря Магеррамовій Н.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служба у справах дітей Виконавчого комітету Боярської міської ради, про встановлення регламенту спілкування з дитиною,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації в особі Служби у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації, про встановлення регламенту спілкування з дитиною.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , про що видано свідоцтво про народження від 12.02.2020 року, серія НОМЕР_1 . Відповідно до вказаного свідоцтва батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Станом на дату подачі цієї позовної заяви ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю та зростає в неповній сім`ї. Відповідно до викладеного, позивач, як батько ОСОБА_3 , має право брати участь у вихованні дитини та право безперешкодного спілкування з дитиною. Проте, відповідач необгрунтовано позбавляє його можливості брати участь у вихованні дитини та перешкоджає спілкуванню у зв`язку з чим і виникла необхідність звернутись до суду з цією позовною заявою про встановлення регламенту спілкування з дитиною та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

Посилаючись на наведене, просив суд визначити порядок участі ОСОБА_1 у вихованні дитини - ОСОБА_3 , в наступний спосіб: кожну середу з 10:00 до 14:00 години, суботу та неділю місяця - з 9:30 години суботи до 19.00 години неділі за місцем фактичного проживання позивача, за адресою: АДРЕСА_1 , без обмеження місця прогулянок, з можливістю поїздки до родичів; кожен день народження дитини, а саме 12 січня кожного року до досягнення дитиною повноліття з 10:00 до 16:00 години; кожні шкільні канікули в літній та зимній період не менше 7 (семи) діб для відпочинку та оздоровлення дитини на території України та за її межами.

Ухвалою суду від 02.06.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 29.12.2020 року № 1026 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, справу передано судді Дубас Т.В.

Ухвалою суду від 04.01.2021 року справу прийнято до провадження та розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ, справу передано судді Ковальчук Л.М.

Ухвалою суду від 22.03.2021 року справу прийнято до провадження та розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою суду від від 14.05.2021 замінено третю особу Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації в особі Служби у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації на Орган опіки і піклування Бучанської районної державної адміністрації.

09.11.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач заперечує проти позову в повному обсязі, вважає його необґрунтованим та безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Ухвалою суду від 09.11.2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Службу у справах дітей виконавчого комітету Боярської міської ради.

05.01.2022 року від представника Служби у справах дітей виконавчого комітету Боярської міської ради надійшли письмові пояснення.

17.10.2022 року від представника Служби у справах дітей виконавчого комітету Боярської міської ради надійшло рішення виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області №7/115 від 11.08.2022 року про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з сином.

Ухвалою суду від 18.10.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову заперечує в повному обсязі.

Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Боярської міської ради в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяви про розгляд справи у його відсутність та прийняти рішення згідно з вимогами чинного законодавства.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , про що видано свідоцтво про народження від 12.02.2020 року, серія НОМЕР_1 . Відповідно до вказаного свідоцтва батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до рішення виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області №7/115 від 11.08.2022 року про визначення ОСОБА_1 способу участі у вихованні та спілкуванні з сином, малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконком міської ради вирішив: визначити спосіб участі у вихованні дитини та встановити громадянину ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 порядок побачення з його малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким чином: 1 день впродовж 2-х годин у вечірній час серед робочого тижня кожного тижня за домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_2 без її присутності; 1 вихідний день на тиждень (неділя) з двох вихідних за домовленістю з матір`ю дитини, впродовж 4-х годин в другій половині дня без присутності матері дитини; під час перебування дитини з батьком, на прохання матері дитини інформувати її про місцезнаходження, стан здоров`я та заняття дитини, у разі потреби забезпечити їй можливість спілкування з дитиною засобами телефонного зв`язку.

Вирішити питання мировою угодою, або в позасудовому порядку сторони змоги не мають.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 СК України, сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання врегульовано Сімейним кодексом України.

Згідно із ч. 6 ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України.

Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Частиною 6 статті 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене.

Згідно положень ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів; батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини

У відповідності до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

За змістом ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної 20.11.1959 р. Генеральною Асамблеєю ООН, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції, дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції.

Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності.

Суд звертає увагу на те, що позивач виявляє бажання спілкуватись та зустрічатись з дитиною, приймати участь не тільки в її утриманні а і у вихованні.

Суд вважає, що батькам дитини, слід налагодити відносини між собою в частині досягнення належного спільного виховання дитини та знайти спільні мирні шляхи вирішення питання щодо можливості періодичного спілкування батька з дитиною.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що судом встановлено, що сторони не домовились про порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, внаслідок чого позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визначити, зокрема, порядок та графік участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

В ході розгляду справи судом не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати нормальному її розвитку, у зв`язку з чим, суд приходить до переконання, що спілкування позивача із дитиною буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості.

Суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні дитини, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини.

Як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі від 17.08.2017 р. №9-1580/0/4-17 «Щодо окремих питань судової практики у справах про визначення місця проживання дитини» враховуючи необхідність забезпечення однакового правозастосування у справах про визначення місця проживання дитини відповідно до вимог національного сімейного законодавства, а також врахування практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватись статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі "Зоммерфельд проти Німеччини" ("Sommerfeld v. Germany") від 08.07.2003 р., "Цаунеггер проти Німеччини" ("Zaunegger v. Germany") від 03.12.2009 р.).

Слід також зазначити, що порядок виховання та спілкування з дитиною встановлюється шляхом особистого спілкування, і ні законодавством України та положеннями міжнародних договорів не встановлена дистанційна участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, у тому числі шляхом залучення до такого спілкування сторонніх осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України» суд зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden від 27 листопада 1992 року), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року).

Суд наголошує, що для дитини вкрай важлива комунікація батьків у спілкуванні між собою в питаннях виховання останнього, що батьками, як встановлено судом, не здійснюється.

Батьками, сторонами у справі, - не досягнуто компромісу щодо способів участі батька у вихованні сина, при цьому увага батька у житті дитини безкомпромісно є важливими елементом її розвитку в психологічному аспекті.

Сторони по справі, як батьки малолітньої дитини, бажають забезпечити її належне виховання, однак, в той же час, належного компромісу щодо часу проведення батька з дитиною досягнуто не було, конфліктні ситуації спричинені виключно на ґрунті неприязних стосунків батьків між собою.

Суд, вважає за необхідне зазначити про те, що саме батьки, як матір, так і батько, несуть відповідальність по відношенню до малолітньої дитини, та саме вони повинні докласти усіх зусиль для того, щоб у їх дитини виникало прагнення бути як із мамою, так і з татом.

При цьому, на обох батьках лежить відповідальність за збереження психічної рівноваги дитини, що досягається шляхом уникнення конфліктних, напружених стосунків між батьками, оскільки, саме це в подальшому може бути причиною початку емоційних розладів у дитини.

Важливо підтримувати позитивні, неконфліктні взаємини з колишнім чоловіком (дружиною), зберігати незгоду між собою у таємниці від дитини, досягти співробітництва в інтересах дитини.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі зібраних доказів, приймаючи до уваги те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування батька з дитиною, а також беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, стан їх здоров`я, вік дитини, беручі до увагу що обоє батьків мають рівні права щодо спілкування з дитиною та участі у їх вихованні незалежно від того, з ким проживає дитина, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову щодо встановлення в судовому порядку способу та графіку участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Однак, суд вважає, що графік (регламент) такого спілкування має бути визначений із врахуванням інтересів дитини та має бути таким, що не порушує режиму дня та в майбутньому навчання дитини, не відриватиме її від нормального, звичайного для нього середовища та не заважатиме нормальному її існуванню і, при цьому, не порушуватиме принципу рівності прав батьків при участі у вихованні дитини.

З урахуванням наведеного, суд вважає за доцільне визначити дні спілкування дитини з батьком наступним графіком: визначити спосіб участі у вихованні дитини та встановити ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 порядок побачення з його малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким чином: 1 день впродовж 2-х годин у вечірній час серед робочого тижня кожного тижня за домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_2 без її присутності; 1 вихідний день на тиждень (неділя) з двох вихідних за домовленістю з матір`ю дитини, впродовж 4-х годин в другій половині дня без присутності матері дитини; під час перебування дитини з батьком, на прохання матері дитини інформувати її про місцезнаходження, стан здоров`я та заняття дитини, у разі потреби забезпечити їй можливість спілкування з дитиною засобами телефонного зв`язку; кожен день народження дитини, а саме 12 січня кожного року до досягнення дитиною повноліття з 11:00 до 13:00 години.

Разом з тим, суд звертає увагу сторін на те, що вони, як батьки дитини, незважаючи на взаємні непорозуміння між собою, мають вжити заходів щодо уникнення конфліктних, напружених стосунків між собою з метою досягнення співробітництва в інтересах дитини, в тому числі, знайти можливі шляхи вирішення проблем спілкування позивача із дитиною засобами телефонного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між ними.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 19, 141, 157, 158, 159 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 11, 12, 15 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст. 3, 9, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст.ст. ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 80, 81, 141, 259, 263-268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служба у справах дітей Виконавчого комітету Боярської міської ради, про встановлення регламенту спілкування з дитиною, - задовольнити частково.

Встановити порядок участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за наступним графіком:

1 день впродовж 2-х годин у вечірній час серед робочого тижня кожного тижня за домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_2 без її присутності;

1 вихідний день на тиждень (неділя) з двох вихідних за домовленістю з матір`ю дитини, впродовж 4-х годин в другій половині дня без присутності матері дитини;

під час перебування дитини з батьком, на прохання матері дитини інформувати її про місцезнаходження, стан здоров`я та заняття дитини, у разі потреби забезпечити їй можливість спілкування з дитиною засобами телефонного зв`язку;

кожен день народження дитини, а саме 12 січня кожного року до досягнення дитиною повноліття з 11:00 до 13:00 години.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 : АДРЕСА_3 .

Служба у справах дітей Виконавчого комітету Боярської міської ради: Київська область, м.Боярка, вул.М.Грушевського, 39, .

СУДДЯ Л.М.КОВАЛЬЧУК