Справа №: 343/2865/23
Провадження №: 2/0343/686/23
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2023 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Тураша В. А.,

секретаря судового засідання - Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Долинського районного суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 13.11.2023 звернувся до Долинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою, в якій просить:

розірвати шлюб між ним, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстровано виконкомом Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис за №12;

неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати з матір`ю;

судові витрати, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору, залишити заним.

Свої вимоги мотивує тим, що 13.11.2015 він змінив своє прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області видано свідоцтво про зміну імені серії НОМЕР_1 .

02.08.2011 між ним, ОСОБА_1 та відповідачкою, ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис за №12.

За час перебування в шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син, ОСОБА_3 .

Коли його мати захворіла і він почав доглядати за нею, їх стосунки з відповідачкою почали розладжуватись, постійні конфлікти призвели до того, що вони втратили інтерес один до одного, а їх сім`я фактично розпалася і на даний час вони проживають окремо. Їх син проживає разом з матір`ю.

На даний час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Стосунки у них розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Фактично сім`я припинила своє існування через те, що вони не зійшлися інтересами та ставленням до шлюбу, у них різне сприйняття розуміння «сім`я» та взаємних обов`язків перед дитиною та один до одного.

Незважаючи на те, що офіційно вони з відповідачкою ще перебувають у шлюбі фактичні шлюбні відносини зжили себе і вони повністю припинили сімейні стосунки та не мають взаємних почуттів як подружжя.

Впевнений, що надання строку на примирення не виправить стан їх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, тому це лише погіршить стан його відносин з відповідачкою та продовжить їх перебіг у часі.

З підстав наведених вище, збереження сім`ї і подальше спільне проживання з відповідачкою є неможливим.

З огляду на досвід який є у суспільстві, проживання дитини разом з матір`ю є більш прийнятним, оскільки вона, як мати їх неповнолітнього сина, має більше переваг для створення дитині необхідних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку (а.с.1-3).

Позивач ОСОБА_1 в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зіславшись на вищевикладені обставини, просив позов задоволити, ухваливши рішення в підготовчому судовому засіданні.

Відповідачка ОСОБА_2 , в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному об`ємі, не заперечила проти їх задоволення.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що визнання позову відповідачкою, не суперечать Закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Cуд, вислухавши пояснення сторін по справі , вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в підготовчому судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов, підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Ч.3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя.

У відповідності до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 02.08.2011 (а.с.15) свідчить про те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , 02 серпня 2011 року був укладений шлюб зареєстрований виконкомом Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис №12. Прізвища після реєстрації шлюбу : чоловіка " ОСОБА_1 ", дружини " ОСОБА_2 ".

У відповідності до копії свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 (а.с.13) - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , змінив прізвище на « ОСОБА_1 », про що 13.11.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області складено відповідний актовий запис №45.

За час спільного проживання у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син - ОСОБА_3 (копія повторного свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , актовий запис №29 а.с.16).

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання.

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що привело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім`ї.

Сторони не бажають зберегти сім`ю, оскільки вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту , їх сім`я розпалася.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

З огляду на те, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Беручи до уваги волевиявлення сторін щодо розірвання шлюбу, а також те, що внаслідок розірвання шлюбу права сторін по справі та їх дитини порушені не будуть, суд вважає за доцільне заяву про розірвання шлюбу задоволити.

Вирішуючи вимогу позивача про визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові №200/952/18 від 15 січня 2020 року.

Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами.

Відповідно до положень ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Суд, враховуючи вік малолітньої дитини ОСОБА_3 , те , що дитина проживає разом з мамою за адресою: АДРЕСА_1 , дійшов до висновку, що після розірвання шлюбу малолітнього сина сторін по справі ОСОБА_3 , слід залишити із позивачкою, з якою він на даний час фактично проживає.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачкою позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.

Однак, позивач просить понесені ним витрати по сплаті судового збору за подання даного позову до суду, залишити за ним.

За таких обставин, суд вважає, що сплачений позивачем судовий збір в сумі 1073,60 грн при поданні позову до суду, слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 141, 200, 206, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 02 серпня 2011 року виконкомом Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис №12 - розірвати.

Малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити проживати з мамою, позивачкою по справі - ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , житель : АДРЕСА_2 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , жителька АДРЕСА_3 .

Суддя: