УХВАЛА

Іменем України

20 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 127/27913/17

провадження № 61-13197ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 07 вересня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання», ОСОБА_3 , Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», ОСОБА_4 , Департаменту житлового господарства Вінницької міської ради, третя особа - ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання», ОСОБА_3 , Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання» (далі - ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання»),

ОСОБА_3 , Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», ОСОБА_4 , Департаменту житлового господарства Вінницької міської ради, третя особа - ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до

ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання», ОСОБА_3 , Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго»,

ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із клопотанням про залишення без розгляду її позову на підставі пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України та повернення із державного бюджету, сплачений нею судовий збір на загальну суму 840,00 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 червня

2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про повернення судового збору відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 15 серпня 2023 року ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 червня 2022 року скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду із

заявою про виправлення описки у постанові Вінницького апеляційного суду від 15 серпня 2023 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07 вересня 2023 року визнано, що подання ОСОБА_1 заяви про виправлення помилки (описки) у постанові Вінницького апеляційного суду від 15 серпня 2023 року є зловживанням процесуальними правами.

Заяву ОСОБА_1 про виправлення помилки (описки) в постанові Вінницького апеляційного суду від 15 серпня 2023 року залишено без розгляду.

Застосовано до ОСОБА_1 заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 684,00 грн, та стягнено з неї вказану суму в дохід Державного бюджету України.

ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 07 вересня 2023 року.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК Україниу разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частинами першою-третьою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема верховенство права і неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до частин першої, другої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Аналіз частини другої статті 44 ЦПК України свідчить, що встановлений нею перелік дій, які суд може визнати зловживанням процесуальними правами що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 144 ЦПК України заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф.

За змістом пункту 2 частини першої статті 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зокрема у випадку зловживання процесуальними правами.

Апеляційний суд, встановивши, що заява ОСОБА_1 про виправлення помилки у рішенні апеляційного суду не містить жодної обставини, яка б вказувала на допущення апеляційним судом помилки, у розумінні статті 269 ЦПК України, дійшов правильного висновку про залишення заяви без розгляду на підставі статті 44 ЦПК України.

При цьому апеляційним судом взято до уваги те, що ОСОБА_1 зловживає процесуальними правами, зокрема шляхом затягування розгляду справи, що є перешкодою її розгляду по суті, розгляд якої триває шість років, більша частина заяв та клопотань, що містяться у матеріалах справи (більше 10 томів) надійшли від ОСОБА_1 , обґрунтовано застосував до неї захід процесуального примусу - штраф на підставі статті 148 ЦПК України.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись частинами четвертою і п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 07 вересня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання», ОСОБА_3 , Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», ОСОБА_4 , Департаменту житлового господарства Вінницької міської ради, третя особа - ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання», ОСОБА_3 , Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

А. Ю. Зайцев

М. Є. Червинська