Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 374/309/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року Ржищівський міський суд Київської області в складі :

головуючого судді- Козіної С.М.,

за участі:

секретаря- Папенко О.О.,

позивача - ОСОБА_1 (не з`явився),

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідачки ОСОБА_3 - (не з`явилась),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ржищів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 8/15 домоволодіння за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла вказана вище позовна заява. Позивач мотивував позовні вимоги тим, що він зареєстрував шлюб із відповідачкою ОСОБА_3 04 березня 1994 року у Виконавчому комітеті Ржищівської селищної ради народних депутатів Кагарлицького району Київської області, актовий запис № 14. 24 грудня 2003 року позивачем з дружиною було придбано 8/15 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що був за договором купівлі-продажу оформлений на відповідачку. У 2010 році відповідачка зібрала свої речі і виїхала до Російської Федерації на постійне місце проживання, куди саме - йому не повідомляла. З того часу з ОСОБА_3 позивач мав лише декілька телефонних розмов, в яких вона повідомила позивача, що залишає йому в місті Ржищів все їхнє спільне майно, а сама буде влаштовувати своє нове життя в Росії. Аналогічну інформацію відповідачка повідомила в телефонних розмовах синам позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 додавши при цьому, що в Україну вона більше повертатися не буде. Після цього будь-які зв`язки між сторонами були втрачені, фактичне місце проживання відповідачки позивачу невідоме. Після від`їзду дружини, лише позивач одноособово здійснює володіння цим будинком, несе витрати по його утриманню, проводить поточні та капітальні ремонти, сплачує комунальні послуги, обробляє присадибну земельну ділянку, тощо. За час володіння позивачем даним житловим будинком, вже після переїзду ОСОБА_3 , ним особисто та виключно за його рахунок було проведено капітальний ремонт всіх житлових та нежитлових приміщень, оскільки будинок було побудовано ще в 1918 році з глини. Технічний стан будинку з кожним наступним роком погіршувався, тому у 2012 році позивач вимурував зовнішні стіни будинку силікатною цеглою, покрив дах будинку листовим металом. Також за останні сім років позивачем побудовано ряд надвірних будівель та споруд, зокрема сарай та лазню, облаштовано внутрішнє опалення будинку під тверде паливо, встановлено два газові інвертори та проведено ряд інших поточних робіт. Крім того, факти придбання та замовлення позивачем будівельних матеріалів для проведення ремонтних робіт вказаного домоволодіння безпосередньо ним можуть підтвердити свідки. Отже, враховуючи, що позивач добросовісно одноособово володіє спірними 8/15 частинами домоволодіння, починаючи з 2010 року, право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_3 , тобто понад 10 років, на даний час утримання будинку здійснюється виключно ним, вважає за можливе звернутися до суду з позовом про визнання за ним права власності на нерухоме майно за набувальною давністю в порядку ч. 2 ст. 344 ЦК України. На підставі вищевикладеного, позивач просив визнати за ним право власності на 8/15 частин житлового будинку, житловою площею 76 кв.м., 1918 року побудови, загальною площею 137,0 кв.м. з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав на праві приватної власності ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу від 24 грудня 2003 року, зареєстрований в реєстрі за № 5279, за набувальною давністю та скасувати право власності на дане домоволодіння, зареєстроване на ОСОБА_3 , в Ржищівському БТІ 14 січня 2004 року, реєстраційний номер 4002301, номер запису 597 в книзі 3.

У судове засідання позивач не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримував у повному обсязі, просив їх задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримував у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Позовну заяву з додатками та ухвалою про відкриття загального позовного провадження, надіслані за зареєстрованим місцем проживання, відповідачка не отримала, рекомендований лист з повідомленням про вручення поштового відправлення повернувся до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", заперечення проти позову не подавала.

Заслухавши представника позивача, свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши їх поданими доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, враховуючи таке.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 04 березня 1994 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 уклали шлюб 04 березня 1994 року, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище - ОСОБА_8 (а.с. 9).

Згідно довідки про склад сім`ї № 11-13/327 від 11 березня 2023 року, ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 , до складу його сім`ї входить дружина ОСОБА_3 (а.с. 10).

Згідно договору купівлі-продажу частини домоволодіння від 24 грудня 2003 року, ОСОБА_9 продав, а ОСОБА_3 купила 8/15 частин домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_1 . Житловий будинок із дерева, обкладений цеглою, житловою площею 76,0 кв.м., загальною площею 137,0 кв.м. (а.с. 11).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2557485 від 14 січня 2004 року, ОСОБА_3 на праві приватної власності належить 8/15 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу № 5279 від 24 грудня 2003 року (а.с. 12).

Згідно технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду № 597, складного 03 липня 2000 року, ОСОБА_3 є власником 8/15 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 13-14).

Згідно акта обстеження житлового будинку від 07 червня 2023 року, складеного депутатом Ржищівської міської ради Київської області VIII скликання ОСОБА_10 , в будинку АДРЕСА_1 зареєстрований та проживає громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після переїзду у 2010 році його дружини ОСОБА_3 на постійне місце проживання до Російської Федерації він особисто здійснює володіння та користування даним будинком, несе витрати по його утриманню, проводить поточні та капітальні ремонти, сплачує комунальні послуги, обробляє присадибну земельну ділянку, тощо. За час володіння ОСОБА_1 даним житловим будинком, вже після переїзду ОСОБА_3 , яка до цього будинку більше не поверталася, особисто ОСОБА_1 та виключно за його рахунок було проведено капітальний ремонт всіх житлових та нежитлових приміщень, постільки будинок було побудовано ще в 1918 році з глини. У 2012 році ОСОБА_1 вимурував зовнішні стіни будинку силікатною цеглою, покрив дах будинку листовим металом. Також за останні роки ОСОБА_1 побудував ряд надвірних будівель та споруд, зокрема сарай та лазню, облаштував внутрішнє опалення будинку під тверде паливо, встановив два газові інвертори та провів ряд інших поточних робіт (а.с. 15).

Згідно рішення виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області від 28 квітня 2016 року № 59 "Про затвердження переліку назв вулиць, провулків, розташованих на території міста Ржищів Київської області ", затверджено перелік назв вулиць, провулків, розташованих на території міста Ржищів Київської області, зокрема вулицю Чапаєва перейменовано на вулицю Оболонську (а.с. 16-17).

Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, а у разі його порушення, невизнання або його оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно із ч. 1, 2, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

В силу ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК), (п. 9 Постанови).

За статтями 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідно до п.13 Постанови відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Згідно із п.14 Постанови рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Відповідно до роз`яснень Міністерства юстиції України від 13.10.2011 року «Деякі аспекти набуття права власності на об`єкти безхазяйного нерухомого майна» право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду у випадках, якщо є всі підстави вважати, що власник майна тривалий час не виявляє наміру визнати певну річ своєю, він погодився з її втратою - вона може бути визнана власністю фактичного добросовісного володільця. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не могла знати, що володіє річчю незаконно.

Згідно із інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2013 року № 24-150/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати, що задоволення вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 344 ЦК України можливе лише за наявності певних умов, а саме: майно може бути об`єктом набувальної давності; добросовісність, відкритість, давність та безперервність володіння; відсутність інших осіб, які претендують на майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що позивачем доведено підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 15, 16, 215, 316, 321, 328, 392 ЦК України, ст. 2, 4, 12, 81, 82, 128, 247, 258, 259, 263-265, 268, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 8/15 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за набувальною давністю, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на 8/15 частин житлового будинку, житловою площею 76 кв.м., 1918 року побудови, загальною площею 137,0 кв.м. з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав на праві приватної власності ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу від 24 грудня 2003 року, зареєстрований в реєстрі за № 5279, за набувальною давністю та скасувати право власності на дане домоволодіння, зареєстроване на ОСОБА_3 , в Ржищівському БТІ 14 січня 2004 року, реєстраційний номер 4002301, номер запису 597 в книзі 3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01 грудня 2023 року.

Суддя