Житомирський апеляційний суд
Справа №295/619/23 Головуючий у 1-й інст. Стрілецька О.В.
Категорія 55 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б, Шевчук А.М.

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) в м.Житомирі цивільну справу №295/619/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про стягнення невиплачених коштів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 березня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Стрілецької О.В.

в с т а н о в и в:

У січні 2023 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути із Головного управління Пенсійного Фонду України у Житомирській області (далі ГУ ПФУ в Житомирській області) на свою користь у порядку спадкування за законом нараховані, але не отримані за життя її матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошові кошти в сумі 132 207,74 грн., відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року у справі №240/1293/19.

На обґрунтування позову зазначала, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року у справі № 240/1293/19 було задоволено позов ОСОБА_2 до ГУ ПФУ у Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, здійснити із 17.07.2018 року нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_2 як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території безумовного (обов`язкового) відселення. Рішення набрало законної сили 07.08.2020 року і підлягає виконанню.

Позивач є спадкоємицею за законом після смерті своєї матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , і до складу спадщини якої входять нараховані, але не одержані за життя кошти в розмірі 132207,74 грн., відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26.05.2020 року у справі №240/1293/19, тому вважає, що успадкувала право на отримання належних матері, але невиплачених коштів. Зауважує, що ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 02.11.2022 року позивача ОСОБА_2 , яка померла, замінено її правонаступником ОСОБА_1 .

Позивач звернулася до ГУ ПФУ у Житомирській області, в якому її мати перебувала на обліку, однак отримала відповідь із відмовою здійснювати свої повноваження щодо виплати коштів, тому вона змушену звернутися до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17 березня 2023 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, щосудом першої інстанції прийнято судове рішення, яке не відповідає вимогам закону, зокрема ст.1217-1218, 1227 ЦК України, ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Звертає увагу суду, що за життя ОСОБА_2 на підставі судового рішення було донараховано пенсійні виплати відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на загальну суму 132 207,74 грн., (згідно довідки Головного управління ПФУ в Житомирській області), але вказані кошти не були отримані, а позивач є спадкоємцем та у встановленому законом порядку прийняла спадщину, тому вважає, що наявні всі підстави для задоволення позову.

Відповідач правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року у справі №240/1293/19 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 . Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не нарахування та невиплати із 17.07.2018 року підвищення до пенсії ОСОБА_2 , як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території безумовного (обов`язкового) відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити із 17.07.2018 року нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_2 як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території безумовного (обов`язкового) відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює трьом мінімальним заробітним платам, встановленим законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.8, т.1).

Як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №7 від 23.09.2021 року ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , до шлюбу мала прізвище « ОСОБА_3 » (а.с.28, 30(зворот)-31, т.1).

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року задоволено заяву ОСОБА_1 про заміну сторони в адміністративній справі №240/1293/19. Замінено померлого позивача ОСОБА_2 на її правонаступника ОСОБА_1 (а.с.5, т.1).

Із матеріалів спадкової справи №95/2021 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за законом після смерті матері ОСОБА_2 та спадкоємицею за заповітом на обов`язкову частку в спадщині, яка охоплена заповітом. Крім позивача спадкоємицею за заповітом на спадкове майно земельну ділянку, є онука померлої ОСОБА_4 . Позивач ОСОБА_1 відмовилась від своєї обов`язкової частки на спадкове майно за заповітом; свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, охоплене заповітом, отримала ОСОБА_4 (а.с.21-50, т.1).

Згідно відповіді ГУ ПФУ у Житомирській області №39104-36879/Г-02/8-0600/22 від 12 грудня 2022 року, було повідомлено, що рішення суду виконане в повному обсязі, розрахунок суми боргу за період з 17.07.2018 р. по 31.08.2020 р. становить 132 207,74 грн. Виплата не проведена у зв`язку з відсутністю фінансування з Державного бюджету, виплата донарахованої суми, яка перевищує бюджетні призначення, може бути здійснена лише за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України (а.с.10, т.1).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на отримання недоотриманої за життя матері суми пенсії підлягає реалізації шляхом виконання рішення суду у справі №240/1293/19 з використанням передбаченого процесуального механізму судового контролю за виконанням судового рішення, а не звернення з окремим позовом в порядку цивільного судочинства.

Такий висновок суду першої інстанції є вірним, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Із матеріалів справи слідує, що позивач прийняла спадщину після смерті своєї матері, є спадкоємцем за законом першої черги, до якої перейшло право на отримання нарахованої, але не виплаченої суми пенсії, що перебачено положеннями ст.ст.1216, 1227 ЦК України. З метою реалізації вказаного права, позивач ініціювала процесуальне правонаступництво у адміністративній справі №240/1293/19.

Відповідно до статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року по справі №240/1293/19 замінено померлого позивача ОСОБА_2 на її правонаступника ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1-2 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Позивач в порядку процесуального правонаступництва набула право на фактичне отримання відповідної суми в порядку виконання рішення суду у адміністративній справі як частини судового процесу.

Із відповіді ГУ ПФУ у Житомирській області від 12 грудня 2022 року, вбачається, що, пенсія з 17.07.2018 р. по 31.08.2020 р. у сумі 132 207,74 грн. була нарахована, однак не виплачена через відсутність фінансування з Державного бюджету.

Апеляційний суд погоджується із висновок суду першої інстанції, що повторне звернення із позовними вимогами про виплату заборгованої суми не узгоджується з вимогами законодавства і може призвести до подвійного стягнення на користь ОСОБА_1 недоотриманої суми пенсії.

Отже, заявлені позивачем вимоги не можуть вирішуватись в порядку цивільного судочинства із ухваленням судового рішення як повторного судового акту за однорідним за своєю первісною природою основою, а право позивача на отримання недоотриманої за життя матері суми пенсії підлягає реалізації шляхом виконання рішення суду у адміністративній справі №240/1293/19 з використанням передбаченого процесуального порядку та механізму судового контролю за виконанням судового рішення.

Отже доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на правильність рішення не впливають.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 березня 2023 року- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді