Справа № 202/3567/19
Провадження № 2/202/100/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Бєсєди Г.В.

за участю секретаря Травкіної В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до акціонерного товариства «СЕНС БАНК», державного реєстратора обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос Олени Володимирівни про скасування рішення та запису державного реєстратора, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася ОСОБА_1 з позовом до акціонерного товариства «СЕНС БАНК», державного реєстратора обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос Олени Володимирівни про скасування рішення та запису державного реєстратора.

В обґрунтування позовних вимог представник ОСОБА_1 адвокат Дрозд Р.Ю. зазначає, що 14.04.2008 між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «УКРСОЦБАНК», АТ «АЛЬФА-БАНК», в подальшому АТ «СЕНС БАНК» та ОСОБА_1 був укладений генеральний договір про надання кредитних послуг № 085/045-8, згідно з яким кредитор зобов`язався надати грошові кошти в доларах США в межах загального ліміту, що встановлюється в базовій валюті в сумі 180 000 доларів США, на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього. В цей же день 14.04.2008 в забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між тими ж сторонами було укладено іпотечний договір № 263 від 14.04.2008, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гупало К.В. за реєстровим № 1047. За умовами п. 1.1. договору іпотеки іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов`язань за генеральним договором про надання кредитних послуг від 14.04.2008 та додаткових угод до нього укладеного між позичальником та іпотекодержателем нерухоме майно будівлю магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначені обставини доказуються іпотечним договором №263 від 14.04.2008, який було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гупало К.В. за № 1047. У травні 2019 року позивач дізналась про здійснення державним реєстратором обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос Оленою Володимирівною запису про власність № 30964164 від 22.03.2019. Згідно з таким записом його зроблено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46242703 від 01.04.2019 14:13:16, щодо об`єкту, власником якого зазначено АТ «УКРСОЦБАНК», підставою виникнення права власності зазначено повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вказувала на те, що вона не отримала повідомлення від банку про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання від 27.12.2018 за вих. № 13-08/4120, у той час як право власності за банком зареєстровано на підставі повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки за вих. № 13-08/22-17/1, що ставить під сумнів те, що державний реєстратор здійснював перевірку документів, що були надані банком для реєстрації. Крім того, банк звернув стягнення на предмет іпотеки поза строком позовної давності, оскільки 10.01.2012 пред`явив позивачу вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом, чим змінив строк виконання основного зобов`язання. Також, всупереч вимог статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержателем не визначено ціну предмету іпотеки на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності на момент набуття права власності на такий предмет іпотеки. Окрім того, надані матеріали реєстраційної справи не містять навіть заяви іпотекодержателя про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Представник акціонерного товариства «СЕНС БАНК» надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що матеріали справи містять належні докази направлення повідомлення про усунення порушення від 03.07.2018, а саме: про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням № 13-08/22-17/1 від 03.07.2018, докази його отримання позивачем, банком було видержано строк наданий на виконання усунення вказаного порушення, після чого кредитор звернувся до державного реєстратора з заявою про реєстрацію права власності на вказані об`єкти нерухомого майна за ним, шляхом звернення стягнення в позасудовому порядку.

Враховуючи, що іпотечним договором зазначено два предмети іпотеки - будівля магазину, розташована в АДРЕСА_1 , та торгівельний павільйон, розташований у АДРЕСА_2 , на забезпечення вимог за генеральним договором про надання кредитних послуг №085/045-8 від 14.04.2008 боржнику було направлено єдине повідомлення про усунення порушень № 13-08/22-17/1 від 03.07.2018, яким позивача було попереджено про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки №1 та предмет іпотеки № 2. Вказану вимогу від 03.07.2018, докази її направлення та отримання було надано банком державному реєстратору для реєстрації права власності на кожен з предметів іпотеки, на підставі яких приймалось відповідне рішення про реєстрацію права власності на об`єкти майна за АТ «Укрсоцбанк». Матеріали судової справи містять копію звіту ВА № 181126-008 щодо ринкової вартості нерухомого майна, а саме будівлі магазину в АДРЕСА_1 , відповідно до якого вартість майна, станом на 23.11.2018 становить 1 457 299 грн. Оцінка предмета забезпечення була проведена 26.11.2018 та становила 1 457 299 грн. без ПДВ, тобто на момент вчинення реєстраційної дії щодо набуття права власності на майно в порядку ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» вона була чинна. Крім того зазначав, що з моменту набуття права власності на предмет іпотеки, заборгованість за кредитним договором є погашеною, про, що було повідомлено позичальника.

Представник ОСОБА_1 адвокат Дрозд Р.Ю. надав відповідь на відзив в якому наголошував, що звіт щодо ринкової вартості нерухомого майна було складено без огляду об`єкту оцінки. З огляду на наведене звіт ВА № 181126-008 щодо ринкової вартості нерухомого майна є недопустимим та недостовірним доказом у справі, а як наслідок, суд не має право брати його до уваги. Відсутність реєстраційної справи у паперовому вигляді, яка щонайменше повинна містити оригінал заяви про реєстрацію майнових прав та документа, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав підтверджує внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно не на підставах та в порядку, визначених законом. Наголошував, що запис про право власності № 30964164 від 22.03.2019 09:43:37 здійснений не в порядку Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а як наслідок, суперечить основним засадам державної реєстрації прав, що є самостійною підставою для задоволення позову.

Представник ОСОБА_1 адвокат Дрозд Р.Ю. позов підтримав та просив задовольнити.

Представник акціонерного товариства «СЕНС БАНК» просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Державний реєстратор обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос Олени Володимирівни в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить таких висновків.

14 квітня 2008 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений генеральний договір надання кредитних послуг № 085/045-8 про надання кредиту в доларах США в межах загального ліміту кредитування у розмірі 180 000 дол. США.

На забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань позичальника за генеральним договором надання кредитних послуг 14 квітня 2008 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений іпотечний договір № 263, згідно з яким ОСОБА_1 передала в іпотеку банку будівлю магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

22 березня 2019 року державним реєстратором обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос О.В. зареєстровано право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки: будівлю магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок якої власником магазину стало АТ «Укрсоцбанк».

10 вересня 2019 року Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк».

Згідно з рішення № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у Передавальному акті, виникає в АТ «Альфа-Банк» з дати, визначеної у Передавальному акті, а саме з 15 жовтня 2019 року.

Протоколом № 4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15 жовтня 2019 року вирішено затвердити Передавальний акт (пункт 2.1. протоколу).

15 жовтня 2019 року відповідно до підпункту «г» пункту 11 частини четвертої статті 1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків», пунктів 3.1, 5.3, Постанови Правління Національного банку України від 27 червня 2008 року № 189 «Про затвердження положення про особливості реорганізації банку за рішенням його власників», затверджено Передавальний акт, відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі поруки), а також набув обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів.

Відповідно до протоколу позачергових зборів загальних акціонерів АТ «Альфа-Банк» №2/2022 від 12.08 2022 було прийнято рішення про перейменування банку на АТ «СЕНС БАНК», про що 30.11.2022 в державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємці громадських формувань, винесено відповідний запис № 1770612, відповідно до якого банк має назву АТ «СЕНС БАНК».

Оскільки іпотечний договір між сторонами було укладено 14 квітня 2008 року, застосуванню до спірних правовідносин підлягає Закон України «Про іпотеку» в редакції від 12 травня 2006 року.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про іпотеку» (тут і надалі у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель.

Статтею 3 вказаного закону встановлено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення.

Положеннями статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Пунктом 5.6 іпотечного договору передбачено, що іпотекодавець за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду (пункт 5.6.1), або на підставі виконавчого напису нотаріуса (пункт 5.6.2) або шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» (пункт 5.6.3), або шляхом продажу предметів іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, установленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» (пункт 5.6.4).

Отже, сторони у договорі іпотеки передбачили право іпотекодержателя набути право власності на спірне майно позасудовим способом, тобто в іпотечному договорі міститься відповідне застереження.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до положень статті 18 Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), у редакції, чинній на час проведення реєстраційних дій, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Отже, на державного реєстратора під час вчинення такої реєстраційної дії законом покладено обов`язок не лише формально перевірити наявність поданих документів за переліком, передбаченим пунктом 61 Порядку (у редакції, чинній на момент вчинення реєстраційної дії), необхідних для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, а й, передусім, встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства.

Такий обов`язок покладено на державного реєстратора згідно з частиною третьою статті 10 Закону.

У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. З огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону та статті 37 Закону України «Про іпотеку» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення, ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Надання інших документів державному реєстратору для прийняття рішення щодо реєстрації права власності на майно закон не вимагає.

Аналогічний висновок було застосовано 31.05.2023 Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 204/4636/20, провадження № 61-18961св21.

Договір іпотеки містить іпотечне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передання іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Згідно з копією реєстраційної справи, для державної реєстрації права власності на предмет іпотеки представник банку надав державному реєстратору генеральний договір надання кредитних послуг № 085/045-8, повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням № 13-08/22-17/1 від 03.07.2018 року, докази направлення та отримання ОСОБА_1 письмової вимоги про усунення порушення, докази видержання строку наданого іпотекодержателем на усунення вказаних порушень,іпотечний договір № 263 від 14 квітня 2008 року.

Отже, оскільки представником відповідача на виконання умов іпотечного договору надіслало позивачу письмову вимогу про усунення порушень і відповідні докази були надані ним для державної реєстрації права власності на предмет іпотеки, а обставини отримання ОСОБА_1 цієї вимоги не впливають на його право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, відсутні підстави вважати, що товариство не дотрималось вимог статті 35 Закону України «Про іпотеку».

Також встановлено, що 26.11.2018 було проведено оцінку предмета іпотеки. Згідно звіту №ВА181126-008 від 26.11.2018 ринкова вартість спірної будівлі магазину становить 1 457 299 грн.

Таким чином, на момент прийняття рішення про державну реєстрацію права власності оцінку вартості предмета іпотеки було проведено у відповідності до частини п`ятої статті 37 Закону України «Про іпотеку». Зазначена оцінка була чинною на момент переходу права власності та не спростована в подальшому позивачем.

Враховуючи вищевикладене, державна реєстрація права власності на предмет іпотеки проведена без порушенням вимог закону, оскільки іпотекодержатель надав державному реєстратору всі необхідні документи для здійснення реєстраційних дій, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Щодо інших доводів сторін суд враховує практику Європейського суду з прав людини, а саме пункт 1 статті 6 Конвенції яка зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

У зв`язку з відмовою у позові, судовий збір на підставі ч.2 ст. 141 ЦПК України, покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до акціонерного товариства «СЕНС БАНК», державного реєстратора обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос Олени Володимирівни про скасування рішення та запису державного реєстратора відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя Г.В. Бєсєда