Справа № 569/2252/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року місто Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення зі сплати аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 11 162 грн. 99 коп. та пеню за прострочення зі сплати аліментів на її утримання в розмірі 19 500 грн. 00 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 травня 2022 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 06 січня 2022 року та до досягнення дитиною повноліття. Також, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 травня 2022 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1 500 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 04 січня 2022 року і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Вказує, що відповідач добровільно не виконував рішення суду в зв`язку з чим вона змушена була пред`явити виконавчі листи до примусового виконання, в результаті чого головним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) Анненковою О.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 69320453 від 01 липня 2022 року та постанову про відкриття виконавчого провадження № 69825607 від 12 вересня 2022 року.

Проте, відповідач нерегулярно сплачує аліменти на утримання дитини, а аліменти на її утримання взагалі не сплачує, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 69320453 та виконавчому провадженню № 69825607, проведеного головним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) Анненковою О.Ю., станом на 01 лютого 2023 року заборгованість зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 69320453 становить 11 162 грн. 99 коп., а заборгованість зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 69825607 - 19 500 грн. Сума неустойки (пені), яку вона просить стягнути з відповідача на її користь, за виконавчим провадженням № 69320453 за період з 06 січня 2022 року по 31 січня 2023 року становить 11 162 грн. 99 коп., а за виконавчим провадженням № 69825607 за період з 04 січня 2022 року по 31 січня 2023 року - 19 500 грн. 00 коп.

21 квітня 2023 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Вказує, що не ухиляється від сплати аліментів, відрахування у розмірі 50 % від його заробітної плати здійснюються щомісячно, наявний розмір заборгованості виник за відсутності його вини.

24 травня 2023 року представник позивача ОСОБА_2 подала відповідь на відзив, в якій вказує, що долучені до відзиву докази жодним чином не доводять, що відповідач вживав заходів спрямованих на належне виконання ним рішень суду про стягнення аліментів та не вказують на відсутність його вини у виникненні заборгованості. Відповідач надав копії фіскальних чеків про купівлю дитячого харчування в березні 2022 року, копію товарного чеку від 16 квітня 2022 року про купівлю велосипеда та іграшок, що підтверджує його спроможність сплачувати аліменти в тому розмірі, що визначений за рішенням суду. Також надані квитанції з банків про добровільну сплату аліментів підтверджують платоспроможність відповідача. Це підтверджує ті факти, що до моменту подачі позовної заяви і винесення рішень суду відповідач частково виконував свій обов`язок по утриманню дитини, проте припинив це робити, що свідчить про ухилення від сплати аліментів. Відповідач не надав жодних доказів, що підтверджують несвоєчасну виплату заробітної плати, затримку або неправильне перерахування аліментів банками, а відтак неустойка має стягуватись за весь час прострочення сплати аліментів.

В судовому засіданні позивач та представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Також пояснили, що почалася війна і в березні 2022 року від відповідача надійшли кошти на покриття додаткових витрат, пов`язаних з виїздом позивача з дитиною.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав викладених у відзиві, просив відмовити в їх задоволенні. Додатково суду пояснив, що його вини в утворенні заборгованості немає, оскільки йшли суди стосовно стягнення аліментів, у його фірми не було доходу і бухгалтер не пройшла відповідне навчання щодо відрахувань аліментів із заробітної плати. Окрім того, як тільки рішення суду пішло на примусове виконання, тоді він почав сплачувати аліменти.

Заслухавши позивача, її представника та відповідача, дослідивши матеріали справи і наявні у них докази, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 17 жовтня 2020 року.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 травня 2022 року у справі № 569/169/22, яке набрало законної сили 14 червня 2022 року, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 06 січня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Також, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 травня 2022 року у справі № 569/165/22, яке набрало законної сили 23 серпня 2022 року, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1 500 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 04 січня 2022 року і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

На виконання вищевказаних рішень суду видано виконавчі листи.

Як слідує з постанови про відкриття виконавчого провадження, 01 липня 2022 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) Анненковою О.Ю. відкрито виконавче провадження № 69320453 з виконання виконавчого листа № 569/169/22, виданого 23 червня 2022 року Рівненським міським судом Рівненської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 06 січня 2022 року та до досягнення дитиною повноліття.

Як слідує з постанови про відкриття виконавчого провадження, 12 вересня 2022 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) Ходневич А.М. відкрито виконавче провадження № 69825607 з виконання виконавчого листа № 569/165/22, виданого 08 вересня 2022 року Рівненським міським судом Рівненської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання у розмірі 1 500 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 04 січня 2022 року і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) Анненковою О.Ю. при примусовому виконанні виконавчих листів № 569/169/22 від 23 червня 2022 року та № 569/165/22 від 08 вересня 2022 року, виданих Рівненським міським судом Рівненської області, здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів.

Як слідує з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 02 лютого 2023 року вих. № 19167 загальний розмір заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 569/169/22 станом на 01 лютого 2023 року становить 11 162 грн. 99 коп.

Як слідує з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 02 лютого 2023 року вих. № 19164 загальний розмір заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 569/165/22 станом на 01 лютого 2023 року становить 19 500 грн. 00 коп.

Вказані розрахунки складено державним виконавцем у відповідності до вимог статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» і сторонами не оспорюються. Доказів протилежного суду не надано.

Як слідує з квитанцій monobank від 16 вересня 2021 року, 10 листопада 2021 року, 16 листопада 2021 року відповідач перераховував позивачу кошти на загальну суму 9 350 грн. як добровільну сплату аліментів на утримання дитини.

Як слідує з довідки Таскомбанк від 05 січня 2023 року, 16 жовтня 2021 року відповідач перерахував позивачу 2500 грн. як добровільну сплату аліментів на утримання дитини.

Квитанціями від 17 березня 2022 року підтверджується купівля дитячого харчування на загальну суму 2 288 грн. 44 коп.

Товарним чеком № Кнк/RV від 16 квітня 2022 року підтверджується придбання дитячого велосипеда та іграшок на загальну суму 3 457 грн. 07 коп.

Відповідно до квитанцій системи ТАS2U від 03 та 04 березня 2022 року відповідач перераховував позивачу кошти на загальну суму 5 900 грн.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм ст. 549 ЦК України та ст. 196 СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання.

Як вказано вище, відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Відповідний правовий висновок викладений в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). При цьому Велика Палата вважала за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше ухвалених судових рішеннях Верховного Суду України.

Аналогічно вирішено питання також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), згідно якої загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+(Anх1%хQn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня на заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

При розрахунку розміру пені суд виходить з розрахунків заборгованості державного виконавця з виконання виконавчого листа № 569/169/22 за період з 06 січня 2022 року по 31 січня 2023 року.

При цьому складений державним виконавцем розрахунок заборгованості дозволяє суду здійснити обрахунок пені за правилами, як це передбачено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), тобто за кожен місяць сплати аліментів окремо, з визначенням остаточної суми шляхом додавання визначених сум.

Разом з тим, враховуючи постанову Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 161/5211/22, суд не знаходить підстав для нарахування пені за прострочення сплати аліментів за період з 06 січня 2022 року по 13 травня 2022 року (день ухвалення рішення про стягнення аліментів у справі № 569/169/22), оскільки до ухвалення рішення Рівненським міським судом Рівненської області, у відповідача був відсутній законодавчий обов`язок сплачувати аліменти, так як ще не був визначений їх точний розмір.

Лише з 13 травня 2022 року (день ухвалення рішень про стягнення аліментів) у відповідача з`явився обов`язок виконати рішення суду та сплачувати аліменти позивачу. До цього часу суд не може вважати, що прострочення сплати аліментів сталося саме з вини відповідача, як це передбачено приписами ч.1 ст.196 СК України. У зв`язку з цим суд вважає, що наявні підстави для нарахування відповідачу пені за прострочення сплати аліментів за період з 13 травня 2022 року до 31 січня 2023 року (останній день розрахунку позивача) з виконання виконавчого листа № 569/169/22.

При розрахунку розміру пені суд виходить з розрахунків заборгованості державного виконавця з виконання виконавчого листа № 569/169/22 та довідки про здійснення відрахування та виплати ТОВ «РІ-ГРУП» .

З зазначеного розрахунку вбачається, що аліменти за:

-травень 2022 року підлягали сплаті у сумі 2000 грн., на заборгованість у розмірі 2000 грн. з простроченням з 01.06.2022 по 31.01.23 = 244 дні - пеня становить 4880 грн. 00 коп. (2000 х1%х244=4880);

-червень 2022 року підлягали сплаті у сумі 2000 грн., на заборгованість у розмірі 2000 грн. з простроченням з 01.07.2022 по 31.01.23 = 214 днів - пеня становить 4280 грн. 00 коп. (2000 х1%х214=4280);

-липень 2022 року підлягали сплаті у сумі 2000 грн., заборгованість у розмірі 2000 грн. з простроченням з 01.08.2022 по 31.01.23 = 183 дні - пеня становить 3660 грн. 00 коп. (2000 х1%х183=3660);

-серпень 2022 року підлягали сплаті у сумі 2000 грн., оплачено 06.09.22, заборгованість у розмірі 2000 грн. з простроченням з 01.09.2022 по 06.09.22 = 5 днів - пеня становить 100 грн. 00 коп. (2000 х1%х5=100);

-вересень 2022 року підлягали сплаті у сумі 2000 грн., оплачено 06.10.22, заборгованість у розмірі 2000 грн. з простроченням з 01.10.2022 по 06.10.22 = 5 днів - пеня становить 100 грн. 00 коп. (2000 х1%х5=100);

-жовтень 2022 року підлягали сплаті у сумі 2000 грн., оплачено 07.11.22, заборгованість у розмірі 2000 грн. з простроченням з 01.11.2022 по 07.11.22 = 6 днів - пеня становить 120 грн. 00 коп. (2000 х1%х6=120);

-листопад 2022 року підлягали сплаті у сумі 2000 грн., оплачено 07.12.22, заборгованість у розмірі 2000 грн. з простроченням з 01.12.2022 по 07.12.22 = 6 днів - пеня становить 120 грн. 00 коп. (2000 х1%х6=120);

-грудень 2022 року підлягали сплаті у розмірі 2000 грн., оплачено 30.12.22, пеня не нараховується;

-січень 2023 року підлягали сплаті у лютому 2023 року, пеня не нараховується.

Всього неустойка (пеня) становить 13 260 грн. 00 коп. (4880+4280+3660+100+100+120+120), а не 45 469 грн. 73 коп., як вказує позивач.

Враховуючи, що розмір пені обмежений розміром заборгованості на який нараховується пеня, а заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01 лютого 2023 року становить 11 162 грн. 99 коп., наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів за період з 13 травня 2022 року по 31 січня 2023 року в розмірі 11 162 грн. 99 коп.

Вимога позивача про стягнення пені за прострочення зі сплати аліментів на її утримання в розмірі 19 500 грн. до задоволення не підлягає з огляду на наступне.

Обов`язок матері, батька утримувати дитину та виконання указаного обов`язку регламентовано у главі 15 СК України.

Глава 15 СК України містить статтю 196, якою передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Сімейне законодавство поширює положення статті 196 СК України також на правовідносини, визначені главою 16 СК України, якими встановлено обов`язки батьків утримувати повнолітніх дочку, сина.

Так, згідно положень статті 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

В свою чергу, Глава 9 СК України «Права та обов`язки подружжя по утриманню» не містить посилань на те, що визначення заборгованості по аліментам на одного із подружжя здійснюється відповідно до статей 194-197 СК України, а тому положення статті 196 цього Кодексу на спірні правовідносини не поширюються.

Положення статті 196 СК України передбачають відповідальність за прострочення сплати аліментів у вигляді неустойки лише при виникненні заборгованості за аліментами, які сплачуються на дітей, і не розповсюджуються на правовідносини щодо сплати аліментів на утримання батьків чи утримання одного з подружжя.

Ураховуючи, що до заборгованості по аліментам на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку можуть бути застосовані інші санкції майнового характеру, передбачені цивільним законодавством, які позивач не просила застосувати, в задоволенні її позовних вимог щодо стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, слід відмовити.

Аналогічний підхід щодо дії статті 196 СК України висловив і Верховний Суд у постанові від 27 червня 2019 року по справі №635/6679/16-ц (провадження №61-22926св18). Зокрема касаційна інстанція наголосила на тому, що вимоги статті 196 СК України передбачають відповідальність за прострочення сплати аліментів у вигляді неустойки, тільки при виникненні заборгованості за аліментами, які сплачуються на дітей, і не розповсюджуються на правовідносини щодо сплати аліментів на утримання батьків.

Крім того, Верховний Суд звернув увагу на неможливість застосування аналогії закону «розширивши» дію статті 196 СК України.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що позивачем заявлені вимоги про стягнення на підставі ст. 196 СК України (Глава 15 «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання») пені за прострочення сплати аліментів на утримання дружини, які були стягнуті судом на підставі ст. 84 СК України (Глава 9 «Права та обов`язки подружжя по утриманню»), суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дружини та відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання позивача в розмірі 19 500 грн.

Стосовно доказів відсутності вини відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 22 роз`яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів.

Надані відповідачем квитанції на підтвердження відсутності заборгованості зі сплати аліментів від 16 вересня 2021 року, 10 листопада 2021 року, 16 листопада 2021 року та довідка від 05 січня 2023 року про переказ коштів позивачу, в яких зазначено про добровільну сплату аліментів, суд не приймає до уваги, оскільки кошти були сплачені ОСОБА_3 до звернення позивача із позовом про стягнення аліментів та не стосуються предмету спору про стягнення пені за прострочення сплати аліментів з 06 січня 2022 року. Перераховані відповідачем на рахунок позивача в березні 2022 року кошти в розмірі 5 900 грн. не мали призначення платежу, а як пояснює позивач це були кошти призначені для виїзду її з дитиною через початок війни, відтак суд доходить висновку, що ці кошти не були аліментами, а протилежного суду не доведено.

Доводи ОСОБА_3 , що у ТОВ «РІ-ГРУП» не було доходів не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені відповідними доказами. Відповідач не подав доказів наявності заборгованості по заробітній платі у ТОВ «РІ-ГРУП» перед ним. Окрім того, відповідач не заперечує, що почав сплачувати аліменти після пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання, однак пов`язує це також з тим, що бухгалтер товариства не пройшла відповідне навчання. Таким чином, відповідачем не доведено відсутність вини в простроченні сплати аліментів.

Факт наявності заборгованості зі сплати аліментів станом на 31 січня 2023 року включно підтверджується належними доказами - розрахунком заборгованості і відповідачем не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів позивачу у вказаний період, тому суд доходить висновку, що вказана заборгованість виникла з вини відповідача і вимоги позивача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення в розмірі 11 162 грн. 99 коп. В частині вимог про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання позивача суд відмовляє у зв`язку з відсутністю правової норми, яка передбачає стягнення пені за даними правовідносинами.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись статтею 196 Сімейного кодексу України, статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 13 травня 2022 року по 31 січня 2023 року в розмірі 11 162 (одинадцять тисяч сто шістдесят дві) грн. 99 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне рішення суду складено 29 травня 2023 року.

Суддя О.О. Першко