Справа № 718/2034/23
Провадження №2/718/382/23
У Х В А Л А
про закриття провадження
"30" листопада 2023 р. м. Кіцмань
Кіцманський районний суд Чернівецької області під головуванням судді Скорейка В.В., за участю секретаря судового засідання Безушко М.Д., провівши відкрите судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження у справі за позовом ТзОВ «Чернівцігаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за природний газ,-
21.06.2023 ПАТ «ТзОВ «Чернівцігаз збут» звернувся до Кіцманського районного суду Чернівецької області з вказаним вище позовом.
Ухвалою від 28.09.2023 прийняти до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
29.11.2023 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про долучення доказів та присудження стягнення понесених у справі позивачем витрат з відповідача, в якій міститься твердження про те, що сторона позивача не підтримує свої вимог внаслідок їх задоволення відповідачем. Крім того, в доданих документах міститься копія квитанції про сплату відповідачем боргу за спожити природній газ.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Від адвоката Колчанова Р.В. надійшло клопотання про проведення судового засідання без їхньої участі та зменшення судових витрат на правову допомогу позивача.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, доходить наступного висновку.
Пункт 2 частини 1 статті 255 ЦПК України визначає, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
По питанню застосування положень п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року по справі № 456/647/18 висловив наступну правову позицію.
Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).
Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.
Отже, за змістом п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.
Разом з тим, зі змісту заяви представника позивача суд однозначно приходить висновку, що позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем вже після відкриття провадження у справі, що підтверджується копією квитанції від 24.11.2023, тобто за фактичною відмовою від позову через відсутність предмета спору, тому застосуванню у даному випадку підлягає п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.
За таких обставин суд вважає, що відмова позивача від позову не суперечить діючому законодавству і її необхідно прийняти, а цивільну справу за позовом ТзОВ «Чернівцігаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за природний газ закрити.
Відповідно до ч.2 ст.255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.
Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Так, відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» вбачається що, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом). У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Клопотань про повернення 50% суми сплаченого судового збору з державного бюджету сторони не заявили.
Зі змісту ч. 3 ст. 142 ЦПК України слідує що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
Враховуючи те, що позивач відмовився від позову у зв`язку із добровільною сплатою відповідачем ОСОБА_1 боргу за спожитий газ, суд вважає необхідним стягнути з останнього на користь позивача судовий збір в розмірі 2 684 грн.
Щодо вимог позивача про стягнення на його користь витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Згідно з ч 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Судом встановлено, що у позовній заяві адвокат Попов В.Д. повідомив суд про наявність витрат на професійну правничу допомогу в орієнтовному розмірі 6 000 грн. На підтвердження цього в якості додатків до позову надав попередній розрахунок судових витрат від 15.06.2023.
29.11.2023 представник позивача адвокат Віталій Попов подав заяву про долучення доказів та присудження стягнення понесених у справі позивачем витрат з на правову допомогу. На підтвердження наявності таких витрат надав копію договору № 38AChrZ491-17 про надання правової допомоги від 30.11.2017, додаткові угоди до цього договору від 29.01.2018, 27.12.2018, 31.12.2020, 31.12.2021, 23.12.2022, 12.06.2023, звіт про фактично надані послуги від 12.06.2023 та акт надання послуг № 89 від 29.11.2023.
Відповідно до ст. 141 Цивільно-процесуального кодексу України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Враховуючи усе вищенаведене в сукупності, суть спору та причини його виникнення, співмірність із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) - 1 години; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, зважаючи на подану представником відповідача заяву про зменшення витрат на правничу допомогу, суд знаходить підстави для зменшення судових витрат на правничу допомогу до 1 500 грн., які необхідно стягнути з відповідача на користь ТзОВ «Чернівцігаз Збут». Такий розмір витрат на оплату послуг адвоката відповідатиме критеріям, закріпленим ЦПК України, тобто клопотання підлягає задоволенню частково.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 142, 255, 256, 354 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суд, -
Провадження у справі за позовом ТзОВ «Чернівцігаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за природний газ - закрити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до суду апеляційної інстанції через Кіцманський районний суд Чернівецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Суддя Василь Скорейко