1Справа № 324/914/15-ц 4-с/335/39/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Геєць Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Шарової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що полягає у відмові у скасуванні обмежувальних постанов державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить суд поновити строк подання даної скарги, визнати неправомірною відмову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у задоволенні вимог ОСОБА_1 про скасування постанов державного виконавця Пологівського ВДВС у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного МРУ МЮ (м. Дніпро) Колесник О.П. щодо обмеження його прав, винесених 03.07.2019 року у виконавчому провадженні № 58079053, що виразилося у відмові від задоволення його скарги, і ця відмова викладена у відповіді відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за № 36775-2-261 від 17.07.2023 року, визнати незаконними та скасувати постанови державного виконавця Пологівського ВДВС у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного МРУ МЮ (м. Дніпро) Колесник О.П., винесені у виконавчому провадженні № 58079053: про арешт коштів боржника від 03.07.2019 pоку, про арешт майна боржника від 03.07.2019 pоку, про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 03.07.2019 pоку, про тимчасове обмеження боржника у праві полювання від 03.07.2019 року, про тимчасове обмеження боржника у праві користування зброєю від 03.07.2019 pоку, про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами від 03.07.2019 року.

В обґрунтування скарги заявник зазначає, що на виконанні в Пологівському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління MЮ (м. Дніпро) знаходилися матеріали виконавчого провадження № 58079053, щодо стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

У період 2017 - 2019 роки у заявника були проблеми із працевлаштуванням, через що виникла заборгованість з аліментних платежів, проте, починаючи з 2020 року заявник працевлаштувався та згодом погасив усю наявну заборгованість з аліментів, та станом на 01.09.2021 року у нього не існувало заборгованості по сплаті аліментів, достатньої для накладення штрафу.

Проте, у листопаді 2021 року заявник отримав поштою копію постанови від 22.10.2021 року, винесеної державним виконавцем Пологівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Дніпро) Колесник О.П. у виконавчому провадженні № 58079053, якою державний виконавець Колесник О.П. намагається безпідставно додатково накласти на нього штраф у розмірі 6949.03 грн., і таким чином, штучно утворена заборгованість за цим виконавчим провадженням.

Підставою для стягнення штрафу держвиконавець визначив наявність на час винесення постанови заборгованості з аліментних платежів, що перевищує суму більш ніж за один рік, починаючи з 29.04.2017 року, що є підставою для накладення штрафу у розмірі 20% від загальної суми заборгованості.

Заявник не погодився із вказаною постановою від 22.10.2021 року та подав до начальника Пологівського ВДВС у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного МРУ МЮ (м. Дніпро) Малачинської С.А. скаргу на вказану постанову, яка постановою від 25.11.2021 року про перевірку законності виконавчого провадження, відмовила у задоволенні вимог скарги.

За захистом своїх прав заявник звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із про визнання протиправними та скасування постанови державного виконавця Пологівського ВДВС у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного МРУ МЮ (м. Дніпро) Колесник О.П. у виконавчому провадженні № 58079053 від 22.10.2021 року та постанови начальника Пологівського ВДВС у Пологівському районі Запорізької області Південо Східного МРУ МЮ (м. Дніпро) Малачинської С.А. від 25.11.2021 року про перевірку законності виконавчого провадження.

У травні 2022 року розгляд цієї справи було зупинено на час перебування заявника у лавах ЗСУ.

03.02.2023 року в електронній базі Єдиного державного реєстру судових рішень було оприлюднене рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31.01.2023 року у справі № 280/486/22 за вказаним позовом, яким позовні вимоги заявника були повністю задоволені, спірні постанови держвиконавця були скасовані.

Постановою Третього адміністративного апеляційного суду від 28.04.2023 року рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31.01.2023 року у справі № 280/486/22 залишилося без змін і набрало законної сили.

Згідно зазначеного рішення суду, що набрало законної сили, судом було встановлено, а відповідачем - Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), було повністю письмово підтверджено, що на момент винесення рішення (січень 2023 року) дійсна наявна у нього заборгованість складала 209,44 грн. (витрати виконавчого провадження, виставлені держвиконавцем у жовтні 2021 року), тобто, достатнього розміру заборгованості для накладення штрафу та відповідно, збереження встановленого обмеження у керуванні транспортними засобами у нього не було.

Таким чином, його заборгованість у виконавчому провадженні № 58079053 станом на 31.01.2023 року складала 209,44 грн., яку заявник повністю погасив, про що одразу надав до органу ДВС копію розрахункової квитанції.

При цьому, як у 2021 році, так і по теперішній час місцем роботи заявника залишається ПП „Южтрансполіс Плюс (м. Запоріжжя), яке до кінця 2022 року продовжувало регулярне стягнення з його заробітної плати аліментних платежів за вимогою ДВС та їх перерахування на користь колишньої дружини ОСОБА_2 , а з 15.11.2022 року він вимушений був відправитися у відпустку без збереження заробітної плати на підставі ч. 3 ст.12 Закону України „Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану, через тимчасове згортання господарської діяльності підприємства.

З вересня поточного року заявник знову зміг повернутися до роботи, відповідно і бухгалтерією підприємства знову буде поновлено нарахування заробітної плати та відповідне відрахування аліментів на користь стягувача, згідно постанови держвиконавця, і їх перерахування на її картку у КБ «Приватбанк».

Тобто, жодної заборгованості зі сплати аліментів, що може потягнути обмеження його цивільних прав, він не припускає.

Проте, із відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України на свій запит заявник з`ясував, що окрім обмеження у керуванні транспортними засобами державний виконавець Пологівського ВДВС у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного МРУ МЮ (м. Дніпро) Колесник О.П. у виконавчому провадженні № 58079053 також наклала на нього тимчасове обмеження на право виїзду за межі України та обмеження інших прав.

Вивченням електронних відомостей матеріалів ВП № 58079053 у системі ACBП встановлено, що держвиконавцем відносно заявника було винесено наступні постанови: про арешт коштів боржника від 03.07.2019 року, про арешт майна боржника від 03.07.2019 року, про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 03.07.2019 року, про тимчасове обмеження боржника у праві полювання від 03.07.2019 року, про тимчасове обмеження боржника у праві користування зброєю від 03.07.2019 року, про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами від 03.07.2019 року.

З метою скасування необґрунтованих постанов держвиконавця про обмеження його прав, з врахуванням набрання чинності судовим рішенням у справі № 280/486/22, 12.07.2023 року заявник звернувся із відповідною скаргою до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), проте 18.09.2023 року поштою отримав відповідь № 36775-2-261 від 17.07.2023 року, повідомлення про відмову у задоволенні його скарги про скасування вищезазначених постанов держвиконавця.

Заявник не погоджаючись із такою відмовою, оскільки накладені обмеження за зазначеними постановами державного виконавця Пологівського ВДВС Колесник О.П., суттєво порушуються його законні особисті права, безпідставно обмежуються права у користуванні належним йому майном, а також порушуються його кредитно-фінансові права, просить скаргу задовольнити, здійснити її розгляд за відсутністю заявника.

12.10.2023 року на адресу суду надійшов відзив Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому старший державний виконавець просить в задоволені скарги відмовити, посилаючись на наступне.

На примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває зведене виконавче провадження № 59520178, до складу якого входять: виконавче провадження № 58079053 з примусового виконання виконавчого листа № 324/914/15-ц (2/324/502/2015), виданого 06.05.2015 Пологівським районним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до його повноліття; виконавче провадження № 59479516 з примусового виконання виконавчого листа № 324/75/19 (2/324/233/2019), виданого 03.07.2019 Пологівським районним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до її повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 14.01.2019 року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 31.01.2023 року по справі № 280/486/22, визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Пологівського ВДВС у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного МРУ МЮ (м. Дніпро) Колесник О.П. у виконавчому провадженні № 58079053 від 22.10.2021 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 6949,03 грн., визнано протиправною та скасовано постанову начальника Пологівського ВДВС у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного МРУ МЮ (м. Дніпро) Малачинської С.А. від 25.11.2021 року про перевірку законності виконавчого провадження.

Проте, вищезазначеним рішення суду не скасовано інші заходи примусового виконання, які були винесені у межах виконавчого провадження № 58079053.

Керуючись виключно рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 31.01.2023 року по справі № 280/486/22, відсутні підстави для скасування інших заходів примусового виконання, які були винесені у межах виконавчого провадження № 58079053.

Згідно інформації, яка міститься у автоматизованій системі виконавчого провадження, 03.07.2019 року у межах виконавчого провадження № 58079053 державним виконавцем Пологівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Колесник О.П. винесено постанову № 58079053 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

У автоматизованій системі виконавчого провадження відсутня інформація та документи, які підтверджують, що станом на день винесення зазначеної постанови у межах виконавчого провадження № 58079053 боржник ОСОБА_1 проходив військову службу. Станом на день звернення до відділу та суду боржник також не проходив військову службу, про що, зокрема, він зазначає у своїх заявах та скарзі.

Таким чином, твердження боржника про законність скасування у межах виконавчого провадження № 58079053 постанови від 03.07.2019 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами у порядку п. 3 ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» суперечить нормам зазначеної статті.

Із звітів ПП „Южтрансполіс Плюс про здійснені відрахування та виплати, які були додані боржником до його заяви від 12.07.2023, було неможливо однозначно встановити заборгованість зі сплати аліментів за період 4 квартал 2021 року - 3 квартал 2022 року (зокрема, відсутня інформація щодо суми доходів боржника, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; звіти подано без врахування норм пункту 8 розділу X Інструкції з організації примусового виконання рішень та встановленої додатком 9 форми) державним виконавцем 17.08.2023 за вих. № 36770-2-26.1 направлено вимогу до ПП „Южтрансполіс Плюс задля отримання відповідної інформації.

11.10.2023 року на адресу електронної пошти відділу надійшла відповідь ПП „Южтрансполіс Плюс, якою повідомлено про здійснені відрахування та виплати із заробітної плати та інших доходів ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 року по 29.08.2023 року.

У відповіді також зазначено, що з жовтня 2022 по серпень 2023 боржник ОСОБА_1 перебував у відпустці без збереження заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Відповідно до абзацу другого частини другої ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, перебування працівника у відпустці без збереження заробітної плати залишає за ним обов`язок сплачувати аліменти щомісячно у розмірі, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно попереднього розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 11.10.2023, заборгованість ОСОБА_1 у межах виконавчого провадження № 58079053 станом на 31.08.2023 року складає 19769.39 грн.

У зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів, на даний час у межах виконавчого провадження № 58079053, відсутні підстави для зняття арешту з коштів боржника, виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників, припинення тимчасових заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 Закону України „Про виконавче провадження.

10.11.2023 року від заявника надійшли додаткові письмові пояснення, в яких останній зазначає, що з 05.01.2021 року він постійно та у повному обсязі працює на ПП „Южтрансполіс Плюс за спеціальністю монтажника будівельного, і до його трудових обов`язків входить також керування автомобілем підприємства для виїзду за місцем виконання робіт з метою вивозу необхідного громіздкого робочого обладнання та інструментів, а також для доставляння на об`єкт монтажних матеріалів та деталей. Інших джерел доходу у мене немає.

Починаючи із вересня 2023 року він поновив свою роботу на ПП „Южтрансполіс Плюс після вимушеної відпустки без збереження заробітної плати, і повідомив адміністрацію роботодавця про те, що йому стало відомо, що у теперішній час він має тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, накладеними виконавчою службою, а отже - не має права керувати службовим автотранспортом для своїх необхідних робочих потреб.

У зв`язку із цим, 09.10.2023 року керівництвом ПП „Южтрансполіс Плюс на адресу відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного МРУ МЮ (м. Одеса) було направлено лист із клопотанням про скасування накладеного на нього обмеження в керуванні транспортними засобами у порядку ч. 10 ст. 71 Закону України „Про виконавче провадження, тому що на підприємстві через мобілізацію працівників залишалося тільки 2 працівника (у т.ч він), що мають право управління ТЗ, і тому відсутність права керування транспортними засобами унеможливлює виконання товариством в повній мірі своїх обов`язків перед клієнтами, та відповідно - постає питання про подальшу доцільність його перебування у трудових стосунках з товариством.

Також ПП „Южтрансполіс Плюс виконує усі свої зобов`язання перед виконавчою службою по стягненню аліментів з доходу ОСОБА_1 та надає йому можливість із заробітної плати утримувати свою сім`ю із малолітньою дитиною.

Тому, наявність обмеження у праві керування транспортними засобами позбавляє ОСОБА_1 основного законного джерела засобів для існування, та відповідно - перешкоджає здійсненню ним своєчасної сплати аліментних платежів, через що надано клопотання, згідно п. 1 ч. 10 ст. 71 Закону України „Про виконавче провадження, скасувати тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами та повернути право керування автомобілем для працівника ПП „Южтрансполіс Плюс ОСОБА_1 .

В судове засідання заявник не з`явився, просив справу розглядати за його відсутністю.

В судове засідання представник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не з`явився, подав заяву про розгляд скарги за його відсутністю, проти задоволення скарги заперечує, з підстав викладених у відзиві.

Перевіривши матеріали справи та обставини справи, суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Відділ) перебуває зведене виконавче провадження № 59520178, до складу якого входять: виконавче провадження № 58079053 з примусового виконання виконавчого листа № 324/914/15-ц (2/324/502/2015), виданого 06.05.2015 Пологівським районним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до його повноліття; виконавче провадження № 59479516 з примусового виконання виконавчого листа № 324/75/19 (2/324/233/2019), виданого 03.07.2019 Пологівським районним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до її повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 14.01.2019.

Абзацом пункту 4 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень визначено, що Міністерство юстиції України за поданням/пропозиціями Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України може визначити орган державної виконавчої служби, на який покладатиметься повноваження з примусового виконання рішень, місцем виконання яких є територія, на якій ведуться активні бойові дії або тимчасово окупована, інформація про які міститься в Переліку.

Наказом Міністерства юстиції України № 2869/5 від 08.07.2022 «Про визначення органу державної виконавчої служби, який здійснюватиме примусове виконання рішень» (зі змінами, внесеними наказом № 182/5 від 11.01.2023) визначено, що під час дії воєнного стану відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) здійснюється примусове виконання рішень, місцем виконання яких є територія на яку поширюється компетенція, зокрема, Пологівського відділу державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

16.03.2023 року державним виконавцем на підставі наказу Міністерства юстиції України № 2869/5 від 08.07.2022 „Про визначення органу державної виконавчої служби, який здійснюватиме примусове виконання рішень (зі змінами, внесеними наказом № 182/5 від 11.01.2023), та на виконання доручення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 16412/26-40 від 13.03.2023 винесено відповідні постанови про передачу виконавчих проваджень та прийняття виконавчих проваджень.

Оскільки оригінали матеріалів зведеного виконавчого провадження № 59520178 знаходяться у м. Пологи, територія якого тимчасово окупована Російською Федерацією, на підставі п. 6 розділу XV Інструкції з організації примусового виконання рішень, для відновлення виконавчого провадження чи його матеріалів виконавець використовує відомості автоматизованої системи виконавчого провадження про винесені постанови та інші документи виконавчого провадження, інформацію та документи, одержані ним, у тому числі від сторін виконавчого провадження.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 31.01.2023 року по справі № 280/486/22 визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Пологівського ВДВС у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного МРУ МЮ (м. Дніпро) Колесник О.П. у виконавчому провадженні № 58079053 від 22.10.2021 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 6949,03 грн., визнано протиправною та скасовано постанову начальника Пологівського ВДВС у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного МРУ МЮ (м. Дніпро) Малачинської С.А. від 25.11.2021 року про перевірку законності виконавчого провадження.

Проте, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 31.01.2023 року по справі № 280/486/22 не скасовано інші заходи примусового виконання, які були винесені у межах виконавчого провадження № 58079053.

Згідно пункту 3 частини десятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Згідно інформації наданої Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), та яка міститься у автоматизованій системі виконавчого провадження, 03.07.2019 року у межах виконавчого провадження № 58079053, державним виконавцем Пологівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Колесник О.П. винесено постанову № 58079053 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зазначає у відзиві, що у автоматизованій системі виконавчого провадження відсутня інформація та документи, які підтверджують, що станом на день винесення зазначеної постанови у межах виконавчого провадження № 58079053 боржник ОСОБА_1 проходив військову службу. Станом на день звернення до відділу та суду боржник також не проходив військову службу.

Таким чином, твердження боржника про законність скасування у межах виконавчого провадження № 58079053 постанови від 03.07.2019 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами в порядку п. 3 ч. 10 ст. 71 Закону України „Про виконавче провадження, суперечить нормам зазначеної статті.

Крім того, із звітів ПП „ЮЖТРАНСПОЛІС ПЛЮС про здійснені відрахування та виплати, які були додані боржником до його заяви від 12.07.2023 року, неможливо однозначно встановити заборгованість зі сплати аліментів за період 4 квартал 2021 року - 3 квартал 2022 року (зокрема, відсутня інформація щодо суми доходів боржника, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; звіти подано без врахування норм п. 8 розділу X Інструкції з організації примусового виконання рішень та встановленої додатком 9 форми), у зв`язку з чим державним виконавцем 17.08.2023 за вих. № 36770-2-26.1 направлено вимогу до ПП „ЮЖТРАНСПОЛІС ПЛЮС задля отримання відповідної інформації.

11.10.2023 року на адресу електронної пошти відділу надійшла відповідь ПП „ЮЖТРАНСПОЛІС ПЛЮС, якою повідомлено про здійснені відрахування та виплати із заробітної плати та інших доходів ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 29.08.2023.

У відповіді також зазначено, що з жовтня 2022 по серпень 2023 боржник ОСОБА_1 перебував у відпустці без збереження заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Відповідно до абзацу другого частини другої ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, перебування працівника у відпустці без збереження заробітної плати залишає за ним обов`язок сплачувати аліменти щомісячно у розмірі, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

Згідно наданого Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 11.10.2023, заборгованість ОСОБА_1 у межах виконавчого провадження № 58079053 складає 19769.39 грн.

Згідно до пункту 6 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, тимчасові заходи, передбачені пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 Закону України „Про виконавче провадження, припиняються у разі погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі на підставі постанов державного виконавця про скасування таких заходів або закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1. 2, 5, 7, 9, 10, 12, 14 частини першої статті 39 Закону України „Про виконавче провадження.

Згідно до ч. 4 ст. 59 Закону України „Про виконавче провадження, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема: надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Зазначене конституційне положення закріплене у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення згідно з Рішенням Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі №1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

За приписами частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини 1 статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (пункт 40 рішення ЄСПЛ від 19 березня 1997 року у справі «HORNSBY v. GREECE»).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням пункту 1 статті 1 Першого протоколу. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Згідно зі статтею 1 Закону України „Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною дев`ятою статті 71 Закону України „Про виконавче провадження встановлено особливий порядок дій, метою яких є створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання, який передбачає, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

При цьому, вказані у цій статті обмеження будуть вважатись такими, що застосовані із дотриманням вимог Закону України „Про виконавче провадження, зокрема частини дев`ятої статті 71 Закону України „Про виконавче провадження, у разі, коли таке рішення буде вмотивоване державним виконавцем у відповідних постановах належним чином.

За правилами Закону України „Про виконавче провадження розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилось, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості.

При встановленні державним виконавцем наявності заборгованості зі сплати аліментів і того, що її сукупний розмір перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, застосування вказаних обмежень прямо передбачено частиною дев`ятою статті 71 Закону України „Про виконавче провадження.

При цьому вказана стаття не зобов`язує державного виконавця перевіряти наявність таких прав у боржника, а містить припис у вигляді імперативного обов`язку виконавця винести постанови, перелік яких визначено у цій статті, адже застосування заходів, прямо передбачених частиною дев`ятою статті 71 Закону України „Про виконавче провадження, слугують належному захисту прав дітей та сприяють встановленню механізму притягнення до відповідальності осіб за несплату аліментів та ухилення боржників у подальшому від виконання призначеного обов`язку із стягнення за несплату аліментів, зменшенню заборгованості зі сплати аліментів.

У разі усунення заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, яка дає підстави виконавцю для накладення постанови про обмеження певних прав, виконавцем будуть вжиті заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 454/586/20.

За приписами статей 76, 77, 78, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Заявник ОСОБА_1 доказів, які б підтверджували незаконність винесення оскаржуваних постанов, суду не надав.

Суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_1 на те, що встановлені обмеження перешкоджають виконанню його трудових обов`язків з огляду на таке.

Частиною 10 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: 1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; 2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; 3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; 4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

ОСОБА_1 не надано доказів того, що керування транспортними засобами входить до його трудових обов`язків як монтажника будівельника ПП „ЮЖТРАНСПОЛІС ПЛЮС, або він на теперішній час проходить строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, або що проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Таким чином, ОСОБА_1 не надав докази на підтвердження існування винятків, визначених у частині 10 статті 71 Закону України „Про виконавче провадження.

Суд звертає увагу на те, що винятки застосування тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії статтею 71 Закону України „Про виконавче провадження не передбачені.

Враховуючи, що заборгованість за аліментами існувала на момент прийняття державним виконавцем оскаржуваного рішення, суд вважає, що у такому випадку державним виконавцем не порушені основні засади виконавчого провадження, встановлені статтею другою Закону України „Про виконавче провадження, зокрема щодо співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

За приписами частини третьої статті 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на наявність заборгованості зі сплати аліментів, на даний час у межах виконавчого провадження № 58079053 відсутні підстави для зняття арешту з коштів боржника, виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників, припинення тимчасових заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження, тому в задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що полягає у відмові у скасуванні обмежувальних постанов державного виконавця залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів, з дня проголошення ухвали. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Ю.В.Геєць