Справа № 372/3685/22
Провадження № 2-331/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

30 травня 2023 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Сташків Т.Г.,

секретаря судового засідання Павлик А.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності,

В С Т А Н О В И В :

06.12.2022 року ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач-1, ОСОБА_3 ), ОСОБА_4 (далі відповідач-2, ОСОБА_4 ) про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності, в якому просить визнати за позивачем право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 25.08.1983 року ОСОБА_5 (мати позивача) отримала на підставі рішення виконкому Обухівської районної ради ордер № 8738 на сім`ю у складі трьох осіб на квартиру АДРЕСА_2 .

На підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Обухівським районним виробничим управлінням житлового комунального господарства ЖЕК № 2 від 05.01.2000 року, та згідно з розпорядженням від 09.12.1999 року № 2811 власниками квартири за адресою: АДРЕСА_3 є: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 (прізвище змінено на ОСОБА_7 ), ОСОБА_2 .

Вказана квартира перебуває у спільній сумісній власності сторін, частки у спільній сумісній власності не визначались. Між сторонами існують суперечки щодо проживання та користування спільним майном.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23.11.017 року у справі № 372/2239/17 встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_4 між її співвласниками, а саме виділено в користування ОСОБА_4 кімнату «5» згідно з планом житлового приміщення загальною площею 11,5 кв. м, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виділено в користування житлові кімнати «6» загальною площею 18,9 кв. м, коридор «1» площею 6,9 кв. м, кухню «4» площею 7,8 кв. м, вбиральну «3» площею 1,0 кв. м, ванну кімнату «2» площею 2,6 кв. м та балкон площею 2,04 кв. м залишено в спільному користуванні.

На час подання позову до суду між співвласниками зазначеної квартири виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна, угоди про спосіб виділення в натурі часток із сумісного спільного володіння не досягнуто.

Посилаючись на вказані обставини, на підставі ст.ст. 317, 356, 357, 369, 370 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) позивач звернувся до суду з указаним позовом.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 11.01.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності та призначено у справі підготовче судове засідання.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 24.02.2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності та призначено цивільну справу за вказаним позовом до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги, просив суд визначити частки у праві спільної сумісної власності на квартиру у розмірі 1/3 частки за кожним співвласником.

Відповідач-1 у судове засідання не з`явився; про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; відзив на позов не подав.

Відповідач-2 у судове засідання не з`явилась; про день час та місце розгляду справи повідомлена належним чином; відзив на позов не подала.

Згідно з ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Статтею 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно зі ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

З огляду на зазначене, суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідачів та ухвалити у справі заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що згідно з копією ордеру № 8738 від 25.08.1983 року, виданого Виконавчим комітетом Обухівської районної Ради народних депутатів, ОСОБА_5 , сім`я якої складається з трьох чоловік, має право на зайняття двох кімнат загальною площею 30,79 кв. м у квартирі АДРЕСА_2 на підставі рішення виконкому Обухівської районної Ради народних депутатів від 22.08.1983 року № 223. До складу сім`ї входять: ОСОБА_3 (чоловік), ОСОБА_2 (син).

Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло від 05.01.2000 року, виданого згідно з розпорядженням від 09.12.1999 року № 2811, Обухівське районне виробниче управління житлового комунального господарства ЖЕК № 2 посвідчує, що квартира АДРЕСА_4 дійсно належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 .

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23.11.017 року у справі № 372/2239/17 встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_4 між її співвласниками, а саме виділено в користування ОСОБА_4 кімнату «5» згідно з планом житлового приміщення загальною площею 11,5 кв. м, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виділено в користування житлові кімнати «6» загальною площею 18,9 кв. м, коридор «1» площею 6,9 кв. м, кухню «4» площею 7,8 кв. м, вбиральну «3» площею 1,0 кв. м, ванну кімнату «2» площею 2,6 кв. м та балкон площею 2,04 кв. м залишено в спільному користуванні.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

За змістом постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст. 16 Закону України «Про власність», ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України); майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім`ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (п. 1 ст. 17, ст. 18, п. 2 ст. 17 Закону України «Про власність»); квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім`ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України від 19.06.1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 05.01.2000 року, виданого Обухівським районним виробничим управлінням житлового комунального господарства ЖЕК № 2 згідно з розпорядженням від 09.12.1999 року № 2811, квартира АДРЕСА_4 дійсно належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 .

При цьому, частки ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 у праві спільної власності на квартиру вказаним свідоцтвом не визначено.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

З огляду на зазначене, спірна квартира є спільною сумісною власністю позивача та відповідачів без визначення часток кожного з них.

За приписами ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

За положеннями ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Позивач у позові зазначає, що між співвласниками спірної квартири виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна; угоди про спосіб виділу в натурі частки спірної квартири сторонами не досягнуто.

Відповідачі у справі відзиви на позов не подали, думки щодо визначення часток кожного з них у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру не висловили.

Судом не встановлено, що між співвласниками спірної квартири існувала будь-яка домовленість щодо розміру часток у праві спільної сумісної власності або здійснювався поділ спірної квартири або виділ з неї часток у натурі.

Отже, оскільки невизначеність часток співвласників у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру створює сторонам перешкоди в реалізації їх права на розпорядження майном, виходячи з принципу рівності часток співвласників, суд приходить до висновку про наявність підстав для визначення розміру часток співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , визначивши за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 по 1/3 частці у праві спільної сумісної власності на вказану квартиру та припинивши їх право спільної сумісної власності на цю квартиру.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для визначення розміру часток сторін у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру. Відтак, суд дійшов висновку про задоволення позову.

За приписами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, позивачем понесені у якості судових витрат витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн. за подання позовної заяви до суду, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 02.12.2022 року.

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, то з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 992,40 грн. у відшкодування судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 15, 16, 355, 368, 372 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 77, 78, 81, 133, 141, 263-265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності задовольнити.

Визначити частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_4 : за ОСОБА_2 у розмірі 1/3 частки; за ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частки; за ОСОБА_8 у розмірі 1/3 частки.

Припинити між співвласниками право спільної сумісної власності.

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Позивач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_5 .

Відповідач-1 ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 .

Відповідач-2 ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 .

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня проголошення рішення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто Обухівським районним судом у випадку подання відповідачем відповідної заяви протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи якому повне заочне рішення не було йому вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя : Т.Г. Сташків