Провадження № 2/734/125/23 Справа № 734/2675/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 травня 2023 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Домашенка Ю.М.,

секретар судового засідання Гузенко Т.О.,

за участі:

відповідача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Карнауха В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання транспортного засобу особистою приватною власністю,-

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до Козелецького районного суду Чернігівської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги мотивує тим, що з 09.06.2001 по 21.03.2016 перебувала з ОСОБА_1 в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу ними придбано автомобіль Богдан , д.н.з. НОМЕР_1 та зареєстровано на ОСОБА_1 . Зазначений автомобіль придбаний за спільні кошти та є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до звіту про оцінку майна від 02.11.2022 вартість автомобіля Богдан , д.н.з. НОМЕР_1 становить 137001 грн. Враховуючи, що вказаний автомобіль придбаний за спільні кошти під час перебування сторін у шлюбі, ОСОБА_2 просить визнати його спільною сумісною власністю подружжя та стягнути з ОСОБА_1 на її користь 68500.50 грн. вартості транспортного засобу як грошової компенсації 1/2 частини спільного майна подружжя.

ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання транспортного засобу Богдан , д.н.з. НОМЕР_1 , 2014 року випуску, чорного кольору, vin: НОМЕР_2 його особистою приватною власністю. Позовні вимоги мотивовані тим, що він у 2014 році приймав участь в Антитерористичній операції на території Донецької області. Після отримання поранення отримав 3 групу інвалідності. Будучи військовослужбовцем, отримав від держави страхову виплату - одноразову грошову допомогу в розмірі 182700 грн. За ці кошти 30.12.2014 ним придбано зазначений транспортний засіб. Ураховуючи, що отримані від держави грошові кошти є особистою страховою сумою, ОСОБА_1 просить визнати Богдан , д.н.з. НОМЕР_1 його особистою приватною власністю.

ОСОБА_1 подав відзив на позов ОСОБА_2 , згідно з яким позовні вимоги не визнав, оскільки ОСОБА_2 пропущено строк позовної давності при зверненні до суду з позовом. Так, про порушення своїх майнових прав ОСОБА_2 могла знати з дати прийняття рішення Козелецького районного суду Чернігівської області про розірвання шлюбу - 21.03.2016. Також, 19.05.2016 ОСОБА_2 через їхню спільну доньку передала лист, в якому зазначила список речей та просила віддати їх добровільно, до суду з позовом за захистом своїх майнових прав ОСОБА_2 не зверталася. Крім того, в червні 2019 року ОСОБА_1 передав спірне майно своєму батьку ОСОБА_3 для особистого користування. Дізнавшись про передачу автомобіля, ОСОБА_2 заявила в усній формі про свої права на автомобіль, однак до суду з позовом не зверталась до 29.11.2022 року.

Представник ОСОБА_2 подав відзив на позов ОСОБА_1 , відповідно до якого ОСОБА_1 не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірний автомобіль був придбаний за його особисті кошти. Крім того, ще до офіційного розірвання шлюбу стосунки між подружжям погіршились і вони майже не спілкувались, що підтверджується поясненнями ОСОБА_1 , зазначеними у відзиві на позов, а тому ОСОБА_2 не знала про купівлю ОСОБА_1 спірного автомобіля, в зв`язку з чим ОСОБА_2 не пропущено строк позовної давності.

ОСОБА_1 подав відповідь на відзив, згідно з яким позивачу ОСОБА_2 було відомо про придбання спірного автомобіля, який також нею експлуатувався, зокрема, для виїзду на відпочинок, поїздок в м. Ічня на випускний вечір до спільної дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідування її в лікарні, влаштування ОСОБА_2 до лав Збройних Сил України та поїздок до Козелецького районного суду Чернігівської області під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Також, ОСОБА_2 було відомо, що автомобіль придбаний за особисті кошти ОСОБА_1 .

Крім того, ОСОБА_1 подав заяву про застосування строків позовної давності.

Представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав, а вимоги ОСОБА_1 не визнав. У судове засідання, призначене на 23.05.2023, подав клопотання про розгляд справи без його участі та участі ОСОБА_2 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги ОСОБА_2 не визнав, а власні позовні вимоги підтримав.

Під час судового розгляду цивільної справи встановлено, що рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 21.03.2016, яке набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 24.01.2020 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни.

Згідно з довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) військової частини НОМЕР_4 від 29.08.2014, ОСОБА_1 13.08.2014 приблизно о 07.15 год. в районі м. Дебальцево Донецької області отримав поранення внаслідок артилерійського обстрілу.

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_5 від 09.12.2019 № 612/2/2/816, ОСОБА_1 в період з 17.07.2014 по 13.08.2014 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції в м. Дебальцево Донецької області (сектор «С»).

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВА № 005513 від 30.10.2014, ОСОБА_1 встановлена 3 група інвалідності. Причина інвалідності: поранення, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до довідки Остерської КЕЧ Будинкоуправління № 1 від 16.12.2019 № 2243, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Крім ОСОБА_1 у вказаному житловому приміщенні зареєстровані: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до виписки по клієнтському картковому рахунку реального часу ПАТ «Укрсоцбанк», 15.12.2014 на картковий рахунок ОСОБА_1 надійшли грошові кошти зарплата, одноразова грошова допомога при інвалідності в розмірі 182700 грн.

29.12.2014 ОСОБА_1 отримав у касі банку готівку в розміру 150000 грн.

Відповідно до довідки-рахунку серії НОМЕР_6 від 29.12.2014, ОСОБА_1 придбав автомобіль Богдан , д.н.з. НОМЕР_1 , 2014 року випуску, чорного кольору, vin: НОМЕР_2 вартістю 167900 грн.

Згідно з актом приймання-передачі автомобіля від 29.12.2014 ОСОБА_1 прийняв у власність від ПП «Автоцентр «ЛІГА» автомобіль Богдан , 2014 року випуску, чорного кольору, vin: НОМЕР_2

Згідно з відповіддю Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС України в Чернігівській області від 03.10.2022 № 31/25-6-К-26 а/з, автомобіль Богдан , д.н.з. НОМЕР_1 , 2014 року випуску, зареєстрований за ОСОБА_1 .

Згідно зі звітом про оцінку колісного транспортного засобу від 02.11.2022, вартість автомобіля Богдан , д.н.з. НОМЕР_1 , 2014 року випуску, чорного кольору, vin: НОМЕР_2 станом на 02.11.2022 становить 137001 грн.

19.05.2016 ОСОБА_2 звернулась з листом до ОСОБА_1 в якому просить ОСОБА_1 повернути належні їй речі, а саме, одяг, взуття, посуд, господарчі товари, книжки, фотоальбоми, побутову техніку.

Свідок ОСОБА_6 показала, що з 2016 року перебуває з ОСОБА_1 у цивільному шлюбі. Коли вони почали зустрічатися, автомобіль Богдан , д.н.з. НОМЕР_1 перебував у ОСОБА_1 . Даний транспортний засіб він придбав за страхову виплату, отриману за поранення. Свідку відомо, що автомобіль сторони використовували у спільних справах. ОСОБА_2 час від часу нагадувала ОСОБА_1 , що претендує на частину автомобіля. Про це розповідав ОСОБА_1 . Особисто вона два рази була свідком того, як ОСОБА_2 наголошувала на своїх правах на автомобіль вимагала або автомобіль або гроші за нього. Вперше приблизно у 2017-2018 році, коли дитині сторін ОСОБА_7 зробили операцію і він забирав її з лікарні. Вона ( ОСОБА_6 ) приїхала до ОСОБА_8 допомогти ОСОБА_9 з перевезенням. В цей час прийшла мати ОСОБА_2 та запитувала, коли він поділить машину. Вдруге в кінці червня на початку липня 2019 року ОСОБА_1 з сином відвіз автомобіль своєму батьку в м. Кривий Ріг. Коли вони повернулись, ОСОБА_1 подзвонили. Почула як дуже голосно хтось кричав у трубку. Із дзвінка зрозуміла, що телефонує колишня дружина. ОСОБА_1 включив гучний зв`язок і вона почула, що ОСОБА_2 звинувачує ОСОБА_1 в тому, що він відвіз машину в м. Кривий Ріг і там її продав. Вимагала гроші за авто. ОСОБА_1 їй відповів, що машину не продавав.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Частинами 1, 2 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Як встановлено судом, згоди щодо розподілу спільного майна подружжя сторони не досягли.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 71 СК України).

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути транспортні засоби.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожному гарантується право на захист прав та охоронюваних законом інтересів судом, суд може захистити порушене право у спосіб передбачений договором або законом.

Так, судом встановлено, що спірне майно набуте 29.12.2014 у період перебування сторін в зареєстрованому шлюбі та є спільною сумісною власністю подружжя. Частки сторін у цьому майні є рівними, оскільки інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Однак, відповідно до ч. 2 ст. 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Відповідно до ст. ст. 256, 257, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. При цьому, позовна давність обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу РАЦС чи з дати набрання рішенням суду законної сили, а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Тобто визначальним для висновку про застосування строку позовної давності у спорі про поділ майна подружжя, заявленому після розірвання шлюбу, є саме момент, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області 21.03.2016, з даним позовом ОСОБА_2 звернулася до суду 29.11.2022, тобто через 6 років після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 .

При цьому, позивачу ОСОБА_2 було достеменно відомо, що автомобіль Богдан , д.н.з. НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_1 та перебуває в його користуванні, а також, що після розірвання шлюбу вони з відповідачем ОСОБА_1 не можуть дійти згоди про розподіл спірного автомобіля.

Порушення прав ОСОБА_2 саме з вказаного періоду підтверджується показаннями свідка ОСОБА_10 та не спростовується іншими наявними у справі доказами.

Вищевказане дає підстави прийти до висновку, що починаючи з 21.03.2016 (з часу розірвання шлюбу) між сторонами існує спір про поділ спірного автомобіля, проте з даним позовом ОСОБА_2 звернулася до суду лише 29.11.2022, тобто після сливу трирічного строку позовної давності.

Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем ОСОБА_2 пропущено строк позовної давності, про застосування якого було заявлено відповідачем ОСОБА_1 , а тому в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя необхідно відмовити.

Крім того, не підлягає задоволенню позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання транспортного засобу особистою приватною власністю.

Так, за правилами ч. 5 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обов`язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них.є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Суд не може погодитися з доводами ОСОБА_1 про те, що отримані ним кошти у вигляді одноразової грошової допомоги у розмірі 182700 грн є страховою сумою та, відповідно, його особистою приватною власністю, а тому придбаний за ці кошти спірний автомобіль не підлягає поділу, оскільки не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 14.11.2018 в справі № 14-351цс18 одноразова грошова допомога, виплата якої передбачена ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відноситься до соціальних виплат.

Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» унормовано, що одноразова грошова допомога у разі інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Таким чином, посилання ОСОБА_1 на те, що вказані кошти є страховою виплатою у зв`язку із встановленням йому інвалідності, а тому є його особистою власністю, не ґрунтуються на чинному законодавстві України, оскільки вищезазначений закон не визначає правову природу одноразової грошової допомоги у разі інвалідності як страхової суми або іншого виду майна, яке згідно зі статтею 57 СК України є особистою приватною власністю одного з подружжя.

Аналогічна позиція висловлена в ухвалі Верховного Суду від 23.09.2019 (справа № 585/2285/18).

З огляду на викладене, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання транспортного засобу особистою приватною власністю необхідно відмовити.

Щодо судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 24.01.2020 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни.

Враховуючи наведене, судовий збір за позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання транспортного засобу особистою приватною власністю необхідно віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 273, 354, 368 ЦПК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання транспортного засобу особистою приватною власністю відмовити.

Судовий збір за позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання транспортного засобу особистою приватною власністю віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 31.05.2023.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_8 ).

Суддя Ю.М. Домашенко