Єдиний унікальний номер 728/2632/23
Номер провадження 2/728/441/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2023 року Бахмацький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді - Лободи Н.В.

за участі секретаря судового засідання - Кулик Л.І.

представника позивачки - адвоката Ковалюха В.М.

представника відповідачки - адвоката Антоненка І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бахмач у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати та компенсації за невикористані відпустки,-

В С Т А Н О В И В :

20.09.2023 до Бахмацького районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі Позивачка) до ФОП ОСОБА_2 (далі Відповідачка) про стягнення заробітної плати та компенсації за невикористані відпустки. Вимоги позову мотивовані тим, що з 01.02.2017 по 17.07.2021 Позивачка працювала продавцем продовольчих товарів у Відповідачки. У період з 2019 по 2021 заробітна плата їй не виплачувалась. Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 19.07.2023 за 2019-2021 роки ФОП ОСОБА_2 нараховано ОСОБА_1 дохід в сумі 120813.30 грн. Випискою по картковому рахунку Позивачки у АТ «Приватбанк» підтверджено виплату заробітної плати у січні-вересні 2021 року в сумі 25972.97 грн. Таким чином, заборгованість становить 94840.33 грн. У відповіді від 21.08.2023 на запит адвоката Відповідачка повідомила, що заробітна плата Позивачці нараховувалась та виплачувалась повністю згідно з видатковим ордером, а з 04.01.2021 по 16.07.2021 перераховувалась на її картковий рахунок. Також, листом від 29.08.2023 Відповідачка повідомила, що письмово Позивачка про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні не повідомлялась, а тому всі належні виплати вона отримала у день звільнення згідно з видатковим касовим ордером. Окрім того, при звільненні Позивачці не виплачена компенсація за невикористані відпустки за 2017-2021 роки в сумі 15880.00 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості по заробітній платі складає 110720.33 грн., яку Позивачка разом з витратами на правничу допомогу в сумі 5000.00 грн. просить стягнути з Відповідачки.

Згідно з ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21.09.2023 вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 31.10.2023.

31.10.2023 розгляд справи був відкладений до 30.11.2023 у зв`язку з витребуванням судом доказів.

У судовому засіданні представник Позивачки вимоги позову підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі з вищевикладених підстав та додатково пояснив, що заробітна плата Позивачці під час роботи у Відповідачки з 2019 року по 2021 рік не виплачувалась, відпустки не надавались; у вищевказаний період Позивачка існувала за рахунок інших джерел доходів, із скаргами про порушення Відповідачкою трудового законодавства до уповноважених органів не зверталась; докази, які надані Відповідачкою підтверджують лише нарахування заробітної плати Позивачці, а не її виплату.

Представник Відповідачки у судовому засіданні позов не визнав, вважає його безпідставним і таким, що не підлягає задоволенню та підтримав доводи, викладені у відзиві, які зводяться до того, що Позивачка з 01.02.2017 до 17.07.2021 дійсно працювала у Відповідачки продавцем продовольчих товарів; заробітна плата їй виплачувалась належним чином; з приводу порушень Відповідачкою трудового законодавства звернень Позивачки не було; даний позов був поданий після того, як згідно з рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 05.04.2023 у справі №728/124/23 із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто борг за договором позики. Також, у відзиві зазначено, що Позивачкою пропущений тримісячний строк звернення до суду з даним позовом.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що згідно з наказом №1-К від 31.01.2017, виданим Відповідачкою, Позивачка була прийнята на роботу продавця продовольчих товарів з 01.02.2017. У вказану дату між сторонами був укладений трудовий договір, у якому, окрім іншого, визначено обов`язки сторін, розмір заробітної плати, режим та графік роботи, тривалість щорічної оплачуваної відпустки (24 календарні дні) (а.с.61, 63, 64-65).

Також, судом встановлено, що згідно із графіками відпусток, у 2017 році відпустка ОСОБА_1 була затверджена роботодавцем на грудень тривалістю 24 дні; у 2018 році на жовтень тривалістю 24 дні; у 2019 році на грудень тривалістю 24 дні; у 2020 році на березень тривалістю 24 дні (а.с.47-50).

Окрім того, з копії заяв Позивачки, наказів №2-К від 25.03.2020, №3-К від 18.04.2020 та розрахункових листків на оплату відпусток, вбачається, що за заявами ОСОБА_1 від 25.03.2020 та від 18.04.2020, останній були надані щорічні відпустки тривалістю 24 календарні дні, з 25.03.2020 по 17.04.2020 та з 18.04.2020 по 13.05.2020 (а.с.51-56).

Також, згідно з копіями наказів №5-К від 04.12.2019, №6-К від 04.10.2018 та розрахункових листків на оплату відпусток, ОСОБА_1 були надані відпустки тривалістю 24 календарні дні, з 07.12.2019 по 31.12.2019 та з 07.10.2018 по 31.10.2018 (а.с.57-60).

Перебування Позивачки у відпустках також підтверджується і копіями табелів обліку робочого часу (а.с.77, 87, 101, 105, 106).

Виходячи з копій відомостей нарахування заробітної плати, відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 19.07.2023, відомостей із Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, за період з 2017 по 2021 роки Відповідачка, згідно з табелями обліку робочого часу, нараховувала Позивачці заробітну плату та проводила її виплату, сплачувала страхові внески (а.с.4, 5-7, 115-192, 200-222).

Згідно з наказом №8-К від 17.07.2021, Позивачку було звільнено з роботи з вищевказаної дати за угодою сторін, згідно з п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.10 зворотна сторона).

Згідно з відповіддю №4 від 21.08.2023, наданої ФОП ОСОБА_2 на запит представника Позивачки, заробітна плата ОСОБА_1 з 01.02.2017 по 17.07.2021 нараховувалась та виплачувалась повністю згідно з видатковим касовим ордером; з 04.01.2021 по 16.07.2021 ОСОБА_1 знаходилась на лікарняному, тому кошти перераховувались на її картковий рахунок; з урахуванням набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин №2352 та вимог ст.234 КЗпП України, видаткові ордери працівників, після звільнення яких минуло більше одного року не зберігаються (а.с.10).

Також, виходячи із повідомлення №5 від 29.08.2023, наданого ФОП ОСОБА_2 на запит представника Позивачки, про суми нараховані та виплачені працівникові при звільненні ОСОБА_1 не повідомлялась. Всі належні виплати ОСОБА_1 отримала у день звільнення згідно з видатковим касовим ордером (а.с.12,13).

З виписки про надходження по картці Позивачки у АТ КБ «Приватбанк» від 19.07.2023 вбачається, що 24.09.2021, 13.07.2021, 15.06.2021 05.05.2021 та 27.01.2021 по картці були проведені цільові зарахування на загальну суму 25972.97 грн. (а.с.8).

Згідно з заочним рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 05.04.2023 у справі №728/124/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, позов був задоволений частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 21.10.2019 на суму 145994.33 грн. У перегляді вказаного заочного рішення ОСОБА_1 було відмовлено згідно з ухвалою суду від 22.08.2023 (а.с.31-33, 34-36).

У частині першій статті 1 ЗУ «Про оплату праці», яка кореспондується з положеннями ч.1 ст.94 КЗпП України, визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

За приписами ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 116 КЗпП України, у редакції станом на дату звільнення Позивачки (17.07.2021), при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до положень ст.2 Закону України «Про відпустки», право на відпустки мають працівники, які перебувають у трудових відносинах із підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи.

Відповідно до ст.6 ЗУ «Про відпустки», щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

З положень ст.83 КЗпП України та ст.24 ЗУ «Про відпустки» вбачається, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Положеннями ч.1 та ч.2 ст.233 КЗпП України у редакції станом на дату звільнення Позивачки (17.07.2021) визначено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Положеннями ч.1 та ч.2 ст.233 КЗпП України у редакції станом на дату звернення до суду з даним позовом (20.09.2023) визначено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У даній справі докази, які досліджені у судовому засіданні, зокрема, документація щодо обліку робочого часу Позивачки, нарахування заробітної плати, надання їй відпусток під час роботи у Відповідачки, повністю спростовують доводи ОСОБА_1 щодо невиплати їй заробітної плати та ненадання відпусток. При цьомі вказана документація, яка надана Відповідачкою узгоджуються із відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків та відомостями із Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, які надані Позивачкою.

Що стосується виписки про надходження по картці Позивачки у АТ КБ «Приватбанк» від 19.07.2023, то інформація, яка у ній міститься також не підтверджує факт невиплати Позивачці заробітної плати з 2019 року по 2021 рік.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у позові за недоведеністю позовних вимог, у зв`язку з чим, враховуючи положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення», застосування до правовідносин, що склалися, наслідків спливу позовної давності виключається.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, беручи до уваги відповідну заяву представника Відповідачки щодо відсутності у нього на даний момент доказів понесення судових витрат, суд приходить до висновку, що дане питання слід вирішити у порядку абз.2 ч.3 ст.259 ЦПК України у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті після виконання представником Відповідачки вимог абз.2 ч.8 ст.141 ЦПК України щодо надання доказів понесення Відповідачкою судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.13, 81, 89, 141, 265, 274, 279 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У позові ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати та компенсації за невикористані відпустки відмовити повністю.

Питання розподілу судових витрат вирішити в порядку положень абзацу 2 ч.3 ст.259 ЦПК України у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті після виконання представником відповідачки вимог абзацу 2 ч.8 ст.141 ЦПК України щодо надання доказів понесення судових витрат.

Позивачка ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачка фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Бахмацького районного суду Н.В.Лобода