Житомирський апеляційний суд
Справа №290/110/23 Головуючий у 1-й інст. Кірічук М.М.
Категорія 69 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б, Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Франчука В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №290/110/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Колошкін Павло Ігорович

на ухвалу Романівського районного суду Житомирської області від 14 березня 2023 року, яка постановлена під головуванням судді Кірічук М.М.

встановив:

В січні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовну заяву мотивовано тим, що 15 грудня 2020 року він уклав шлюб із ОСОБА_2 , який був зареєстрований Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1734. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , яка народилася в республіки Молдова.

Однак, спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з відсутністю порозуміння, шлюбні відносини фактично припинилися і збереження шлюбу суперечить інтересам ОСОБА_1 .

Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 14 березня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість ухвали суду, неповноту з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що є громадянином України, зареєстрований та проживає на території України та має право на звернення до Українського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому зазначає, що у зв`язку із веденням воєнного стану в Україні, враховуючи, що він є військовозобов`язаним та підлягає призову на військову службу під час мобілізації, з поважних причин не може виїхати до місця проживання відповідача, а тому керуючись вимогами ч.2 ст. 28 ЦПК України, має право на звернення з позовом про розірвання шлюбу саме за місцем свого проживання. Також вважає закриття провадження у цій справі істотним порушенням норм матеріального та процесуального права.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що 15 грудня 2020 року ОСОБА_1 , який є громадянином України та ОСОБА_2 , яка є громадянкою Республіки Молдова, уклали шлюб, який був зареєстрований Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1734 (а.с.9).

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в республіці Молдова, про що свідчить свідоцтво про народження, яке видане відділом записів актів цивільного стану м. Кишинів, актовий запис 2181 (а.с.35,37).

Звертаючись до суду з даним позов позивач зазначив останнє відоме місце проживання відповідача: АДРЕСА_1 .

Відповідно до відповіді Романівської селищної ради Житомирської області від 8 лютого 2023 року № 364/04-32, від 17 лютого 2023 року № 460/04-32 та відповіді управління Державної міграційної служби України в Житомирській області від 17 лютого 2023 року №709/2023, відсутня інформація про реєстрацію місця проживання та скасування дозволу на імміграцію і отримання посвідки на постійне, або тимчасове проживання ОСОБА_2 на території України, в тому числі і по АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації позивача (а.с.17,39,40).

Частиною першою статті 3 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

У міжнародному праві категорія «підсудність» застосовується для визначення розподілу як компетенції між судами існуючої в державі системи розгляду цивільних справ, так і компетенції судів щодо вирішення справ з іноземним елементом, тобто міжнародної підсудності.

Вирішуючи питання про підсудність справ з іноземним елементом, суди України відповідно до вимог статей 2, 497 ЦПК України повинні керуватися нормами Закону України «Про міжнародне приватне право» та нормами відповідних міжнародних договорів.

Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (пункт 3 частини першої статті 1статті 75-77 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

У пункті 2 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» зазначено, що іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Встановивши, що ОСОБА_4 не перебуває у громадянстві України і є громадянкою іншої держави, суд першої інстанцій обґрунтовано вважав, що дана цивільна справа є справою з іноземним елементом.

Положеннями статей 60, 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є (частина перша статті 16 Закону України «Про міжнародне право»).

Частиною першою статті 75 Закону України «Про міжнародне право» встановлено, що підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону статті 76 цього Закону.

Підстави визначення підсудності справ судам України встановлено статтею 76 закону України «Про міжнародне приватне право», зокрема згідно із пунктом 12 частини першої цієї статті суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Згідно з пунктами 1, 2, 4 статті 26 Договору між Україною та Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах від 13 грудня 1993 року, ратифікованого Законом №238/94 ВР від 10 листопада 1994 року, розірвання шлюбу провадиться згідно з законодавством тієї Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя в момент порушення справи. Якщо в момент порушення справи один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - громадянином іншої Договірної Сторони, розірвання шлюбу провадиться згідно з законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої вони мають місце проживання. Якщо один з подружжя має місце проживання на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство тієї Договірної Сторони, орган якої порушив справу. У справах про розірвання шлюбу, в випадку, передбаченому в пункті 2, компетентним є орган тієї Договірної Сторони, на території якого подружжя має місце проживання. Якщо один з подружжя має місце проживання на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, компетентними є органи обох Договірних Сторін.

Під час розгляду справи було встановлено, що позивач ОСОБА_1 є громадянином України та проживає на території України.

Відповідач ОСОБА_2 - громадянкою Республіки Молдова, однак доказів про її реєстрацію місця проживання або перебування на території України, матеріали справи не містять.

Також матеріали справ не містять доказів про спільне проживання позивача та відповідача за вказаною в позовній заяві адресою, тобто за місцем проживання позивача: АДРЕСА_1 , як і доказів наявності угоди, яка б визначала підсудність даної справи судам України або іноземним судам, на час відкриття провадження у справі.

Таким чином, суд першої інстанції, з урахуванням положень Закону України «Про міжнародне приватне право», Договору між Україною та Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах від 13 грудня 1993 року, ратифікованого Законом України №238/94 ВР від 10.11.1994, дійшов обґрунтованого висновку, що спільним особистим правом подружжя сторін є право України і позивач має право на звернення з даним позовом до суду України за місцем свого проживання, однак із дотриманням положень ч.2 ст. 28 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Проте, враховуючи, що позивач не надав доказів на підтвердження перебування на його утриманні малолітньої дитини або доказів про те, що він не може з станом здоров`я чи з інших поважних причин, в тому числі із веденням воєнного стану в України, виїхати до місця проживання відповідача, а позови про розірвання шлюбу пред`являються в суд відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання або перебування відповідача, районний суд дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки зазначений спір не підсудний Романівському районному суду Житомирської області та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на законність ухваленого судового рішення не впливають.

Ухвала постановлена з додержанням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Колошкін Павло Ігорович залишити без задоволення, а ухвалу Романівського районного суду Житомирської області від 14 березня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 травня 2023 року.

Головуючий Судді