ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8520/23 Справа № 243/8141/21 Суддя у 1-й інстанції - Воронков Д.В. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №243/8141/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 серпня 2023 року (суддя Воронков Д.В.),

в с т а н о в и в :

В липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом, свої вимоги обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 10 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу їй було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно у вигляді недоотриманої пенсії померлого в розмірі 139937,51 грн. Позивачка вважає, що сума недоотриманої пенсії є більшою, оскільки відповідачем надано нотаріусу невірну довідку про її розмір. Позивачка через свого представника зверталася до відповідача з питання виплати повної суми пенсії, однак отримала відмову, яка обґрунтована тим, що на запит нотаріуса було надано відповідь про те, що розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 склав 139937,51 грн, та було зазначено, що сума недоотриманої пенсії буде зменшена в залежності від звернення до територіального органу ПФУ особи, яка має право на отримання пенсії. Також вказано, що сума недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 розрахована згідно частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивачка звернулася до ГУ ПФУ 22 червня 2021 року, тому суму пенсії було перераховано відповідно до дати звернення з 21 червня 2018 року по 30 вересня 2020 року. Повний розмір пенсії у листі не вказано з посиланням на те, що це є конфіденційною інформацією. Вважаючи, що така відповідь не відповідає чинному законодавству України, є такою, що перешкоджає реалізації її прав як спадкоємиці на отримання всього належного їй спадкового майна, просила суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у вигляді недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_2 в розмірі, відповідно до наданої на запит суду інформації.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 серпня 2023 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом задоволено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 набуту в порядку спадкування за законом решту недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 43669,19 грн. Вирішено питання про судові витрати.

З вказаним рішенням не погодився відповідач ГУ ПФУ в Донецькій області та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 серпня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що виплата пенсії померлому ОСОБА_2 призупинена з 01 квітня 2017 року у відповідності до статті 12 Закону України «Про забезпечення прав та свобод внутрішньо переміщених осіб». За поновленням пенсії ОСОБА_2 у встановленому порядку не звертався. Знятий з обліку у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тому, вважає, що ОСОБА_2 не був позбавлений права на отримання пенсії, а прострочення виплати сталося з його вини, оскільки після призупинення нарахування та виплати пенсії своєчасних дій, спрямованих на її відновлення, вчинено не було. Позивачка звернулась із заявою про виплату недоотриманої пенсії 22 червня 2021 року, тому їй проведено нарахування недоотриманої пенсії в сумі 133202,72 грн за період з 21 червня 2018 року по 30 вересня 2020 року з урахуванням вимог статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За інший період пенсійні кошти не нараховувались. Відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові та залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Посилається на те, що розмір недоотриманої пенсії розраховується з дня звернення спадкоємця із заявою та виплачується не більше ніж за три роки. У разі не отримання пенсії померлим пенсіонером більше трьох років, недоотримана пенсія у зв`язку зі смертю виплачується відповідно до частини 3 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розмір недоотриманої пенсії розраховується за період відповідно до частини 1 статті 46 цього Закону, де датою звернення за отриманням пенсії є день звернення спадкоємця з усіма необхідними документами.

Позивачка своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник ГУ ПФУ в Донецькій області у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, про що свідчать довідки про доставку електронного листа та повідомлення.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить довідка про доставку повідомлення.

Згідно із частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно із частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 30 грудня 2020 року Бучанським міським відділом ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено відповідний актовий запис № 838 (а.с. 13).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 червня 2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І., вбачається, що спадкоємцем майна у вигляді недоотриманої пенсії в розмірі 139937,51 грн, ОСОБА_2 є його донька ОСОБА_1 (а.с. 14).

02 липня 2021 року листом ГУ ПФУ в Донецькій області № 0500-1502-8/26869 було відмовлено представнику позивачки у наданні довідки про розмір нарахованої, але не виплаченої заборгованості пенсії після померлого батька за період з 01 січня 2017 року по 09 вересня 2020 року. Відмову обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 перебував на обліку у ГУ ПФУ в Донецькій області, 01 квітня 2017 року виплату пенсії останньому було зупинено до з`ясування фактичного місця проживання, за поновленням виплат померлий не звертався. 01 жовтня 2020 року пенсійну справу було закрито у зв`язку зі смертю пенсіонера. На запит нотаріуса управління надало відповідь про суму недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 у розмірі 139937,51 грн з приписом, що, відповідно до частин 1, 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Тобто, розмір пенсії було зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу пенсійного фонду ОСОБА_1 з 21 червня 2018 року по 30 вересня 2020 року (а.с. 19-21).

Згідно із довідкою ГУ ПФУ в Донецькій області від 01 грудня 2021 року № 0500-2205-5/116863 ОСОБА_2 знаходився на обліку в сервісному центрі № 14 ГУ ПФУ в Донецькій області з 01 лютого 2015 року та отримував пенсію по інвалідності 1 групи. За період з квітня 2017 року по вересень 2020 року розмір пенсії складає 183606,70 грн (а.с. 43-44).

З відповіді на запит адвоката 27 березня 2023 року № 0500-0202-8/24757 ГУ ПФУ в Донецькій області повідомило, що розмір недоотриманої, але нарахованої пенсії на день смерті ОСОБА_2 за період з 21 серпня 2018 року по 01 вересня 2020 року склала 133202,72 грн. Пенсійні кошти за період з 01 квітня 2017 року по 20 червня 2018 року не нараховувались відповідно до вимог пункту 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 68-69).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що загальна сума невиплаченої пенсії померлого ОСОБА_2 складає 183606,70 грн, яка увійшла до складу спадщини після його смерті та дана спадщина оформлена відповідно до законодавства України, позивачем отримано свідоцтво про право на спадщину на суму 139937,51 грн, яку відповідач зменшив з урахуванням статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому ОСОБА_1 має бути виплачена відповідачем недоотримана пенсія ОСОБА_2 у розмірі 43669,19 грн як майно, яке увійшло до складу спадщини.

Рішення суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та вимогам закону.

Спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме право власності на спадкове майно у вигляді призначеної, нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавця.

Підставою своїх позовних вимог позивачка зазначає наявність у неї як спадкоємця після смерті батька права на спадкування недоотриманої суми пенсії.

Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині 2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини 3 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення частин 2, 3 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06 липня 2020 року у справі №750/8819/19, від 23 вересня 2020 року у справі №428/6685/19, від 23 лютого 2022 року у справі №428/10113/20.

Прийнявши спадщину в установленому законом порядку, спадкоємець набув право на все майно, яке належало спадкодавцеві на час смерті, а тому відповідно до статті 1227 ЦК України він має право на її отримання.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 13 квітня 2022 року у справі № 220/30/21, від 23 лютого 2022 року у справі № 428/10113/20.

Крім того, вбачається, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 червня 2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І., спадкоємцем майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з суми пенсії, яка була нарахована ОСОБА_2 та не була виплачена йому (недоотримана пенсія), яка складає 139937,51 грн (а.с. 14).

Апеляційний суд також зазначає, що не охоплення свідоцтвом всієї суми, яка була не виплачена померлому за життя, не є підставою для відмови спадкоємцю в задоволенні позову, адже, прийнявши спадщину в установленому законом порядку, спадкоємець набув право на все майно, яке належало спадкодавцеві на час смерті, а тому відповідно до статті 1227 ЦК України він має право на її отримання.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 13 квітня 2022 року у справі № 220/30/21, від 23 лютого 2022 року у справі № 428/10113/20.

Крім того, апеляційний суд підкреслює, що фактично свідоцтво про спадщину на спірну суму не було видано, оскільки відповідач не надав нотаріусу відомості щодо розміру недоотриманої пенсії за весь період її невиплати спадкодавцеві за життя.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі №243/13575/19 (провадження №61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227ЦК України доводить, що: - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 листопада 2023 року.

Судді І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста