ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5535/23 Справа № 182/2830/22 Суддя у 1-й інстанції - Кобеляцька-Шаховал І.О. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №182/2830/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2022 року, ухвалене у складі судді Кобеляцької Шаховал І.О., -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 14 грудня 2006 року по 11 травня 2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після припинення спільного проживання їхня донька залишилася проживати з відповідачем, при цьому, він як батько дитини, матеріально дитину утримував та забезпечував. Судовим наказом Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2021 року з нього було стягнуто аліменти на користь дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я її матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину певного віку щомісяця, починаючи з 25 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

03 липня 2018 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 , про що свідчить актовий запис №280, складений Нікопольським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 . За час спільного проживання шлюбні відносини поступово погіршувалися, а тому прийшли до думки, що їм, як подружжю, слід пожити окремо, оскільки виникають сварки та непорозуміння. Після припинення спільного проживання дитина залишилася проживати з матір`ю. Судовим наказом Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2022 року з нього було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, тобто, з 16 грудня 2021 року і до повноліття дитини.

Крім цього, рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2022 року з нього було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 , на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 16 грудня 2021 року та до досягнення дитиною ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, утримуванні з нього аліменти складають значну частинну його заробітку, що унеможливлює його існування як людини, та залишок після утримання аліментів є недостатнім для нормального існування, харчування та життя взагалі, погіршує його матеріальний стан. Тобто, у відповідності до поданих документів, розмір аліментів, який з нього стягується за виконавчими листами та судовим наказом, є значним, та становить 66,6% (1/4 + 1/4 + 1/6), що в даному випадку не відповідає вимогам закону.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, позивач просить зменшити розмір аліментів з 1/4 до 1/8 розміру з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно по виконавчому листу № 182/5554/21 (2-н/0182/916/2021), виданого Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 28 вересня 2021 року, про стягнення з нього аліменти на користь дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я її матері ОСОБА_2 , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину певного віку щомісяця, починаючи з 25 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2022 року позов задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на підставі виконавчого листа по справі №182/5554/21 виданого Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 28 вересня 2021 року на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з розміру 1/4 частини на 1/6 частину усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину певного віку щомісяця, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції не враховано, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , факт припинення ведення спільного господарства між позивачем та його дружиною є недоведеним і дуже сумнівним.

Суд першої інстанції зменшуючи розмір стягнутих аліментів не звернув уваги на те, що на момент прийняття рішення, стягнення за рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2022 року на утримання дружини припинено. Таким чином, загальний розмір стягнутих з позивача аліментів, на момент ухвалення рішення становило частину.

Позивачем доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я, які слугували б підставою для зменшення розмір аліментів не надано, також позивачем не доведено, що виконавчі листи за рішеннями суду перебувають на примусовому виконанні у виконавчій службі.

Відзив на апеляційну скаргу відповідача не надійшов.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Позивач та третя особа в судове засідання апеляційного суду не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 14 грудня 2006 року по 11 травня 2011 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить актовий № 723, складений відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.7).

На підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2011 року шлюб розірвано (а.с.6).

Судовим наказом Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2021 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я її матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину певного віку щомісяця, починаючи з 25 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8).

03 липня 2018 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_3 , зареєстрований Нікопольським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 280 (а.с.9).

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить актовий запис № 526, складений Нікопольським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.10).

Судовим наказом Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2022 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, тобто, з 16 грудня 2021 року і до повноліття дитини (а.с.11).

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2022 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 , на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 16 грудня 2021 року та до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.12).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням фактичних обставин справи, визнання аргументів обґрунтованими, вважає за можливе зменшення розміру аліментних зобов`язань позивача з 1/4 частини всіх доходів до 1/6 частини, що відповідатиме інтересам відповідача, дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та не призведе позивача в скрутне положення ані при забезпеченні своїх потреб, ані при забезпечення матеріальної підтримки дитини.

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду виходячи з наступного.

Згідно частини другої статті 51 Конституції України обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і закріплюється в сімейному законодавстві.

Статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною першої статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13).

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 141 СК Українимати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18 (провадження №61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що судовим наказом Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2022 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), та за рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2022 року з стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 , на її утримання в розмірі 1/6 частини, внаслідок чого він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, т.я. загальний розмір стягнутих аліментів складає більше ніж 66% його доходу.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Проте, окремо факт народження ще однієї дитини не змінює сімейний стан та не свідчить про погіршення матеріального стану.

Сама по собі обставина того, що розмір щомісячних доходів позивача більший за розмір доходів відповідача при рівності інших умов (вік, стан здоров`я, матеріальний стан) не може впливати на баланс рівності обов`язку батьків щодо дитини, а лише може бути стимулюючою обставиною для відповідача вживати заходів щодо збільшення власних доходів, що за таких умов, може бути підставою для зміни розміру стягуваних аліментів у майбутньому.

Колегія суддів також враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо на перших роках її життя, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку матір.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не звернув уваги на те, що на дату ухвалення аліментні зобов`зання за рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2022 року, щодо стягнення аліментів на утримання дружини ОСОБА_3 , у розмірі 1/6 частини доходу позивача, до досягнення дитиною трирічного віку - ІНФОРМАЦІЯ_4 , вже закінчились. Народження другої дитини не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів щодо першої дитини.

Судом першої інстанції не враховано також те, що ОСОБА_1 не підтвердив, з наданням належних та допустимих доказів, погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

До таких висновків дійшов Верховний суд у постанові від 16.09.2020 року справа №565/2071/19.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до п.п.1, 3-4 ч.1 та абз.2 ч.2 ст.376 ЦПК України, самостійними підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню з ухваленням нового рішення.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно матеріалів справи заявник при подачі апеляційної скарги сплатив судовий збір в сумі 1488,60 грн.

Отже, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1488,60 грн.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1261 (однієї тисячі двісті шістдесят однієї гривні) 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Судді:

Повний текст постанови складено 29.11.2023р.

Головуючи суддя О.В. Агєєв