Провадження №: 2/755/7150/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" травня 2023 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді - САВЛУК Т. В., секретаря Бурячек О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, в залі суду, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» про збільшення позовних вимог, в особі директора товариства Терещук С.В., яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в:

08 лютого 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

07 квітня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про продовження розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом ) сторін, дата першого судового засідання - 24 травня об 11 годині 45 хвилин.

07 квітня 2023 року (вх.№16855) директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» Терещук С.В. подано заяву про збільшення позовних вимог відповідно до прохальної частини представник позивача просить суд: «Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» заборгованість у розмірі 102 493 гривні 27 копійок та судові витрати по сплаті судного збору в розмірі 2684,00 гривень».

Представники позивача Боєв М.О. в судовому засіданні просили прийняти заяву про збільшення позовних вимог, з урахуванням позиції представника позивача, яка викладена у заяві про збільшення позовних вимог, мотивуючи свою позицію посилається на наступне, що цей позов подано до суду в грудні 2022 року та розгляд справи триває до теперішнього часу, істотно змінилась сума заборгованості відповідача, що підлягає стягненню, відповідно до довідки- розрахунку заборгованості за період з 01 грудня 2021 року по 28 лютого 2023 року станом на 25 березня 2023 року сума заборгованості відповідача ОСОБА_1 за послуги з утримання будинку та послуги консьєрж-сервісу по квартирі АДРЕСА_1 , з врахуванням інфляційної складової, пені та 3% річних становить 102 493 гривні 27 копійок, що зумовлює подання заяви про збільшення позовних вимог з дотриманням вимог статті 49 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату слухання справи повідомлений належним чином.

Вислухавши думку представника позивача, вивчивши матеріали заяви про збільшення позовних вимог, суддя приходить до наступних висновків.

Статтею 43 ЦПК України визначено права та обов`язки учасників справи. Зокрема, учасники справи мають право: подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб (п.3 ч.1 ст.43 ЦПК України). Учасники справи зобов`язані, зокрема й виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки (п.6 ч.2 ст.43 ЦПК України).

Сторони користуються рівними процесуальними правами (ч.1 ст.49 ЦПК України). Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України).

Прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

В постанові від 09.07.2020 року по справі № 922/404/19 Верховним Судом висловлено правову позицію, згідно з якою під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

Частиною 3 статті 176 ЦПК України передбачено, що у разі збільшення розміру позовних вимог або зміни предмета позову несплачену суму судового збору належить сплатити до звернення в суд з відповідною заявою.

Сплата судового збору особами, які звертаються до суду - це процесуальний обов`язок, який визначається нормами цивільного процесуального законодавства та Закону України "Про судовий збір".

Згідно з ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі(ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання юридичною особою або фізичною особою - підприємцем позовної заяви немайнового характеру стягується судовий збір у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на дату звернення з позовом до суду ставка судового збору становить 2481,00 грн.

За подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на дату звернення з цим позовом до суду судовий збір сплачується в розмірі не менше 2481 грн. і не більше 868350 грн.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про судовий збір», у разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред`явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою.

При зверненні до суду із заявою про збільшення позовних вимог, представником позивача долучено квитанції про сплату судового збору №69132 від 28 березня 2023 року на суму 203,00 гривень

За змістом положень частин 1, 2 статті 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно п. 3.1. Інструкції «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженої Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 № 22, платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до вказаної Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до вказаної Інструкції. Платіжне доручення оформляється платником згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Згідно з додатками 2, 8 до Інструкції одним з реквізитів платіжного доручення є "Призначення платежу", який заповнюється з урахуванням вимог, установлених главою 3 Інструкції. Пунктом 3.8 Інструкції передбачено, що реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, які зазначено в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Необхідними реквізитами ідентифікації скарги є, зокрема, номер справи, у межах якої подається відповідна скарга, та дата судового акта, що оскаржується. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 10.05.2018 у справі № 613/372/16-ц

Таким чином, документом про сплату судового збору є оригінал квитанції установи банку або відділення поштового зв`язку, які прийняли платіж, платіжне доручення в оригіналі, підписане уповноваженою посадовою особою і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Докази про сплату судового збору повинні подаватись в оригіналі, оскільки копії цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Разом з тим, до заяви про збільшення позовних вимог долучено платіжний документ про сплату судового збору, який не містить обов`язкових реквізитів, у зв`язку з чим він не є належним доказом сплати судового збору в установленому порядку, оскільки не містить інформації про «призначення платежу», де дослівно викладено як «Судовий збір, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент», Дніпровський районний суд міста Києва».

Позов у цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, що складається з вимоги процесуального характеру та вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право). А предмет позову - це матеріальний зміст цієї вимоги.

Із змісту частин 2, 3 статті 49 ЦПК України вбачається, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір попередньо поданих вимог майнового характеру, відповідно заявленої ціни позову.

Крім того, загальні положення ЦПК України вказують, що підстава позову це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача.

Предмет позову це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під цивільну юрисдикцію.

Підстава позову це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування.

Так, згідно із постановою Верховного Суду у справі № 922/404/19 від 09.07.2020 року, зроблено висновок: «позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. При цьому під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

Позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Одночасна зміна підстав і предмету позову не допускається. Верховний Суд вказує, що якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України і одночасною відмовою від раніше заявлених вимог.

З системного аналізу вищевикладених правових норм вбачається, що у разі подання позивачем клопотання (заяви), направленого на одночасну зміну предмета і підстави позову, суд з урахуванням конкретних обставин повинен відмовити в задоволенні такого клопотання (заяви).

Судом встановлено, що 21 грудня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» , в особі директора товариства Терещук С.В., звернулось до суду з вимогами до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та консьєрж сервісу в загальному розмірі 72 665 гривень 97 копійок, яка виникла за період з 01 листопада 2021 року по 31 жовтня 2022 року

Тобто, стягнення грошових коштів у первісному та зміненому позовах мають різну правову природу, різний порядок та характер нарахувань, а отже не може вважатися збільшенням первісних позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 345/1520/17.

Суд звертає увагу позивача, що заява про збільшення (зменшення) позовних вимог має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, викладені у статті 175 ЦПК України.

Згідно з п. 3 та п.4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них. Згідно з п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України в позовній заяві зазначаються обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

З дотримання вказаних положень ст. 175 ЦПК України позивач має навести такі вимоги (предмет) або підстави позову в його обґрунтування, що виявлятиме зміну у конструкціях відповідних визначень без їх одночасного застосування.

Позивач звертаючись до суду з позовом самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та правову підставу вимог, а також зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що правові підстави для прийняття заяви від 07 квітня 2023 року про збільшення позовних вимог відсутні, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне відмовити у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог, яка подана представником позивача, оскільки за такою заявою заявляється вимога, яка є новою, що не є за своїм змістом збільшенням розміру позовних вимог та суперечить положенням ст. 49 ЦПК України, тобто є новою позовною вимогою, що не передбачено процесуальним законом.

За встановлених обставин, виходячи з предмету спору та суб`єктивного складу сторін, суд приходить до висновку про відсутність підстав для прийняття заяви про збільшення позовних вимог, яка подана до суду директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» Терещук С.В., зареєстрована в канцелярії суду 07 квітня 2023 року за вх.№16855, оскільки подана до суду заява за формою та змістом не відповідає вимогам статі 175 ЦПК України, та відсутні докази сплати судового збору.

Враховуючи викладене та керуючись статями 43, 49, 175, 197, 260, 353 Цивільного процесуального кодексу України , суд -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог, яка подана до суду директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» Терещук С.В., зареєстрована в канцелярії суду 07 квітня 2023 року за вх.№16855.

Ухвала набирає законної сили в момент її підписання та окремому оскарженню не підлягає.

Відповідно до положень ч.2 ст.353 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. (п.4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України)

Інформацію по справі можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернетhttp://dn.ki.court.gov.ua.

С у д д я