Справа № 454/2071/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2023 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

за участю секретаря Баран О.Я.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Сокалі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сокальської державної нотаріальної контори про зняття заборони на відчуження майна-,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд Сокальської державної нотаріальної контори про зняття заборони на відчуження майна.

Позов мотивовано наступним:

07.05.2005 року позивач купив квартиру АДРЕСА_1 в гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

В подальшому згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.05.2005 року позивач став власником даної квартири.

В даний час позивачу необхідно дану квартиру відчужити (подарувати дочці) і він звернувся до нотаріуса, однак нотаріус йому повідомив, що є заборона на відчуження згідно договору застави №1-1100 від 24.04.2001 року попередніми власниками з АТ КБ «Приватбанк» встановлена Сокальською державною нотаріальною конторою та внесено реєстр 21.11.2006 року за №4085960.

Однак, коли позивач купляв дану квартиру, то ніяких перешкод не було. Також йому відомо, що попередні власники погасили кредит перед АТ КБ «Приватбанк» і жодних боргів немає.

Згідно відповіді АТ КБ «Приватбанк» від 18.02.2022 на його звернення вбачається, що у банку не обліковується квартира за вище вказаною адресою, як заставне майно.

08.07.2022року позивач звернувся з письмовою заявою в Сокальську державну нотаріальну контору з проханням зняти заборону на відчуження майна, а саме квартири АДРЕСА_2 .

25.07.2022року за вих. №245/01-16 позивач отримав письмову відповідь з Сокальської державної нотаріальної контори Львівської області, якою йому відмовлено про зняття заборони відчуження майна та рекомендовано звернутись до суду.

Місце знаходження та адреси проживання осіб, які отримували кредити в банку йому не відомі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, від нього поступило клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити.

Представник Відповідача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи є клопотання про розгляд справи у його відсутності, не заперечують щодо задоволення позову.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Існування арешту та заборони на відчуження майна порушує конституційні права власника майна.

Відповідно до п.6.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусам України, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, договори про відчуження транспортних засобів, інших самохідних машин і механізмів посвідчуються за умови подання документів, підтверджують право власності цього майна на ім`я відчужувачів, та перевірки відсутності обтяжень за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно до ч.1 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави.

Відповідно до ст.15 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач (продавець) рухомих речей, які є предметом купівлі-продажу в кредит з відстроченням або розстроченням платежу, набуває пріоритет з моменту реєстрації відповідного обтяження. Такий пріоритет є вищим за інші обтяження майна боржника, встановлені на користь інших обтяжувачів, навіть якщо такі обтяження були зареєстровані раніше.

Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 26.12.2003 р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішується шляхом пред`явлення ними відповідного до правил підвідомчі ( ст.30 ЦПК) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено обтяження ( заборону відчужувати, арешт), про визнання права власності на майно і звільнення його з-під обтяження ( заборони відчужувати, арешту).

Матеріалами справи встановлено, що позивач відповідно до Договору купівлі-продажу є власником квартири, що знаходиться за адресою в АДРЕСА_3 .

Згідно договору застави №1-1100 від 24.04.2001 року попередніми власниками з АТ КБ «Приватбанк» встановлена Сокальською державною нотаріальною конторою та внесено реєстр 21.11.2006 року за №4085960

Відповідно дост. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.321ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав; нерухоме майно - земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення; обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Виходячи із наведеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і необхідність їх задоволення, оскільки відсутні підстави для існування арешту майна, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 81, 247, 263-265, 268, 272-273, 354 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Зняти заборону щодо відчуження квартири АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер обтяження: 4085960 від 21.11.2006 року , що накладена Сокальською державною нотаріальною конторою на підставі договору застави №1-1100, 24.04.2001, з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , додаткові дані: архівний номер 28790191 VOV 161, архівна дата 01.01.1997, дата виникнення 02.07.2001 року , № реєстра , внутр. №А901812222ЕЕ5022344С, коментарій 69-65-2001.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського Апеляційного суду.

Головуючий: О. А. Веремчук