Головуючий суддя в суді і інстанції
Єдиний унікальний № 374/123/23

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року Ржищівський міський суд Київської області в складі:

головуючої - судді Козіної С.М.,

за участі:

секретаря - Папенко О.О.,

заявниці - ОСОБА_1 ,

представника заявниці - ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи - (не з`явився),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ржищів Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , подану представником заявника - адвокатом Василевич Діаною Сергіївною, заінтересована особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шаповаленко Анатолій Іванович, про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

17 квітня 2023 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла вказана вище заява ОСОБА_1 .

Заявниця мотивувала вимоги заяви тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , про що цього ж дня Київським відділом реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 як цивільна дружина померлого, з якою він проживав однією сім`єю, однак не перебував у зареєстрованому шлюбі, звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шаповаленко А.І. з заявою про відкриття спадкової справи та прийняття нею після померлого спадщини. За результатами звернення ОСОБА_1 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шаповаленко А.І. зареєстровано спадкову справу № 69585955, про що до Спадкового реєстру внесено відповідний запис. Станом на момент подання вказаної заяви, тобто більш як через шість місяців після заведення спадкової справи, інші спадкоємці за прийняттям спадщини не зверталися. В свою чергу ОСОБА_1 в силу вимог статті 1261 Цивільного кодексу України відноситься до спадкоємців першої черги права на спадкування за законом, як той з подружжя, який його пережив. Відносно необхідності відповідного судового рішення щодо встановлення наведеної вище обставини, а також можливості вирішення зазначеного питання в межах окремого провадження вказано і в постанові Верховного Суду від 18.07.2022 в справі №755/9100/18, в якій вказано, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Саме викладене вище, а також наявність спільно нажитого з ОСОБА_3 майна, що відповідно до статті 74 Сімейного кодексу України являється майном подружжя та, відповідно, частка ОСОБА_1 , в якому становить половину, і стало підставою для звернення останньої до суду з цією заявою. Так, приписами частини другої статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Конституційним Судом України у рішенні від 03 червня 1999 року №5-рп/дд (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із "подружжя"; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Також у постанові від 08.12.2021 у справі №531/295/19 Верховний Суд зазначив, що для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Відповідно до статті 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (частиною першою статті 9 Конституції України). Згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що відносини де - факто, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатися сімейним життям; що якщо заявники прожили спільно близько 15 років, вони складають сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Зокрема, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно врахувати ознаки, визначенні у понятті домогосподарства, закріпленому у ст. і Закону України "Про Всеукраїнський перепис населення" від 19 жовтня 2000 року із змінами та доповненнями, згідно якої домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. У справі «Джонстон проти Ірландії» встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України. Отже, керуючись конституційним правом на свободу вибору форми організації свого сімейного життя заявниця та померлий шлюбних відносин не оформлювали, однак вказана обставина, яка відповідно до положень чинного законодавства, так і норм міжнародного права не позбавляє права ОСОБА_1 на захист своїх майнових прав, для чого остання і пред`явила вказану заяву, яка обґрунтована наступним. ОСОБА_1 познайомилася з ОСОБА_3 в 1996 році. На той період часу як померлий - ОСОБА_3 , так і ОСОБА_1 перебували в зареєстрованих шлюбах, однак сімейне життя в цих шлюбах не було щасливим. В зв`язку з чим останніми після довгих зустрічей та зародження між ними кохання прийнято спільне рішення попередні шлюби розірвати та спробувати збудувати нову сім`ю вже разом. Зокрема, 02.09.1999 ОСОБА_3 офіційно розлучився зі своєю першою дружиною ОСОБА_4 , а 10.10.2000 офіційно оформила розірвання шлюбу зі своїм першим чоловіком - ОСОБА_5 , й ОСОБА_1 . Після оформлення розлучення в попередніх шлюбах ОСОБА_1 та ОСОБА_3 прийняли спільне рішення жити разом, місцем проживання нова сім`я обрала будинок АДРЕСА_1 . Вказаний будинок в 05.03.1999 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Апишковою З.І., набула в свою власність мама ОСОБА_3 - ОСОБА_6 (станом на даний час вже померла), за згодою якої новоутворена сім`я там і поселилася. Життя новоутвореної сім`ї, за твердженням ОСОБА_1 , нічим не відрізнялося від інших пересічних сімей. Зокрема, спільний побут зводився до того, що в будні вони разом, за виключенням, коли померлому необхідно було на роботу раніше, вставали вранці, спільно готували сніданок та снідали, після чого разом їхали до міста Києва, де працювали. Після закінчення робочого дня, якщо померлий на той час також вже закінчував роботу ( ОСОБА_7 працював водієм, а відтак його графік не завжди був нормований, інколи йому необхідно було виходити на роботу раніше 09.00, а інколи доводилося й затримуватися після 18:00), разом поверталися до села ОСОБА_8 . Якщо ж померлий на роботі затримувався довше, то ОСОБА_1 самостійно добиралася до їх місця проживання, готувала вечерю та чекала ОСОБА_9 з роботи. Новоутворене подружжя намагалося вечеряти разом (вказана традиція збереглася в них до кінця життя ОСОБА_9 ), так як під час вечері мали змогу обмінюватися враженнями від подій, які трапилися з ними протягом дня, обговорювати новини чи питання організації як їх комфортного співжиття (будиночок в селі ОСОБА_8 був досить старим, а тому перші п`ять - вісім років подружжя як багато часу, так і коштів витрачало на його ремонт, добудову, придбання побутової техніки тощо), так і спільного відпочинку та, відповідно, будували плани на майбутнє. У вихідні дні залежно від пори року в день ОСОБА_10 прибирала в будинку в селі Забуччя, прала та прасувала одяг, готувала обід, закривала консервацію, а ОСОБА_7 як сам, так і разом з заявницею «порсалися» на подвір`ї, тобто або щось прибирали, або щось ремонтували, садили огород чи збирали з нього врожай, а вечорами та в неділю відпочивали, переглядаючи різні передачі по телевізору, відвідуючи друзів, купуючи продукти на тиждень тощо. Про те відносно безтурботним життя новоутвореної сім`ї було недовго, так в 2003 році ОСОБА_3 спіткала хвороба та 14 березня 2003 року йому зробили операцію на серці в Національному інституті серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова, а саме протезування аортального клапана. Після проведеної ОСОБА_3 операції подружжя пережило важку реабілітацію, кожного дня зранку і до пізнього вечора ОСОБА_1 знаходилась біля нього в лікарні. Однак, після проведеної ОСОБА_3 операції своє здоров`я йому повністю відновити не вдалося, навпаки з кожним роком стан його здоров`я погіршувався та супроводжувалося супутніми захворюваннями - цукровим діабетом, ожирінням тощо, в зв`язку з чим щороку подружжя багато коштів витрачало як на ліки, так і як мінімум двотижневу реабілітацію померлого в санаторії « ОСОБА_11 ». Після проведеної ОСОБА_12 операції сім`ї було дуже тяжко, але життя йшло ОСОБА_1 та померлий продовжували жити разом, долаючи як всі складнощі, так і намагаючись жити щасливо всупереч всьому. В подружжя та їх спільних друзів була традиція як дні народження, так і різні свята, як-то Новий рік відмічати за великим столом, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 завжди спільно готували стіл, зокрема померлий любив частувати своїх друзів стравами приготованими на мангалі (шашлик, рибу тощо), був «радушним» господарем та душею компанії. Зокрема, найбільш пам`ятним для сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було святкування 55 річчя померлого. Пам`ятною вказана подія була не через «круглу» дату, а особливий підхід заявниці разом з їх дочкою ОСОБА_13 до підбору подарунків померлому. Зокрема, на замовлення останніх було виготовлено футболку, на якій було роздруковане фото померлого в період проходження ним служби на флоті; виготовлено картину, виконану на основі цього фото, а також за їх замовленням та ескізами приготовано на замовлення торт у формі корабля. Описані вище подарунки для ОСОБА_9 по-перше були досить несподіваними, так як їх підготовка мамою та донькою трималася в таємниці до самого святкування, а по друге - службою на флоті ОСОБА_7 надзвичайно гордився і пам`ять про цей час зберігав до кінця свого життя, в тому числі ділився враженнями та цікавими історіями в майбутньому і з онуком. Відтак, описані вище подарунки для ОСОБА_9 були не просто цінними, а мали глибокий символізм. Подарований померлому портрет і досі зберігається в їх з заявницею будинку в АДРЕСА_1 . 16.09.2006 в сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відбулася, ще однак чудова подія, а саме весілля їх доньки ОСОБА_14 (і хоч померлий не був біологічним батьком, однак був справжнім батьком, який любив, виховував, наставляв). Святкування весілля відбувалося в селі Забуччя, де за допомогою та сприяння ОСОБА_9 на подвір`ї їх з ОСОБА_15 будинку було встановлено велику палатку, яка дала можливість запросити всіх знайомих та друзів і залишити цей день в пам`яті на довгі роки, запальними танцями, смачною їжею та неймовірно дружньою атмосферою. Як вбачається зі спільних фотокарток та відеозапису весілля саме ОСОБА_3 в якості батька молодої благословляв новоутворену сім`ю на щасливе життя, саме ОСОБА_7 передавав нареченому ОСОБА_16 під захист під час розпису. А вже через рік часу, точніше 30.06.2010, в сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_3 сталася, ще одна прекрасна зміна, в їх дочки та зятя народився син - ОСОБА_17 , а в них з`явився онук. Для померлого народження ОСОБА_17 було не аби яким щастям. Останній душі не чаяв в онукові, вони були справжні друзями, які ділилися спільними секретами та будували грандіозні плани. Всі дні народження ОСОБА_17 святкував у селі Забуччя, тобто з дідусем та бабусею. Новий член сім`ї приніс і нові турботи, перші роки життя ОСОБА_18 жила у батьків у їх будинку в селі Забуччя, а в подальшому практично кожні вихідні привозила внука в гості. Дідусь, тобто ОСОБА_7 , намагався якомога більше передати свого досвіду ОСОБА_17 , бавив його подарунками і для їх з ОСОБА_15 сім`ї підбір дарунку для онука також став свого роду традицією, на одне з днів народжень вони подарували йому велосипед «мрії», на інше колонку тощо. Таким чином, станом на 2010 рік побут сім`ї дещо переформатувався, однак це лише зміцнило їх відносини, а вік як померлому, так і заявниці дарував мудрість знаходити правильні слова у спілкуванні, бути менш гарячими та пам`ятати приказку «слово не горобець, вилетить не спіймаєш», хоч і незначні конфлікти мали місце. Проте як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_10 швидко відходили від конфлікту та вміли як вибачатися, так і пробачати один одного. Зокрема, померлий не був позбавлений романтизму та міг як писати ОСОБА_19 записки з вибаченням та зізнанням в коханні, так і готувати для неї сніданки або романтичні вечері. В 2012 році в гаражі неподалік будинку, в якому мешкали померлий та заявниця сталася пожежа, що повністю зруйнувала гараж і велику частину майна, що в ньому знаходилася. Це було сильним ударом для ОСОБА_3 , бо в гаражі перебували всі його робочі інструменти, а також інші речі, місця яким вдома не вистачало. Проте і цю складну ситуацію ОСОБА_1 та померлий завдяки підтримці як моральній, так і матеріальній змогли як подружжя подолати разом. Після всіх описаних вище подій життя тривало, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 підтримували один одного в складних життєвих ситуаціях, з любов`ю і повагою відносились один до одного, спільно відпочивали на Західній України, бо через хворобу померлому заборонено було бути на сонці, відвідували його рідних в селі Калинівка, Хмельницької області, гостювали у мами ОСОБА_19 , яку померлий також називав і вважав своєю другою мамою. Через вік, захворювання ОСОБА_9 та бажання бути ближчими до внука, 12.07.2017 ОСОБА_12 на його постійні прохання та з огляду на його тривалий стаж роботи надали ордер на право проживання в квартирі АДРЕСА_2 , де сім`я проживала з понеділка по п`ятницю, а вихідні проводила в своєю «сімейному гнізді» в селі ОСОБА_8 . В цей же проміжок часу хвороби ОСОБА_9 все частіше давали про себе знати і все частіше він потрапляв до лікарні на стаціонар (Київська міська клінічна лікарня № 6, кардіоревматологічне відділення), що фінансово їм потягнути ставало все складніше. Однак, при лікуванні в стаціонарі в фінансовому плані ОСОБА_3 та заявниці дуже допомагала донька ОСОБА_14 , яка не тільки допомагала в лікуванні, але й оплачувала газ, світло та приймала велику участь у вирішенні багатьох питань від організації побуту до закупки продуктів. А вже у 2021 році ОСОБА_3 захворів дуже тяжко на короновірусну хворобу, яка давала величезні ускладнення, була важка і дороговартісна реабілітація, весь цей час ОСОБА_1 була поряд з померлим, бо сам він не міг навіть ходити і вставати з ліжка. Але й цю складну ситуацію подружжя подолало разом. А вже в лютому 2022 року почалась війна, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виїхали з села Забуччя, так як село знаходилося в епіцентрі тяжких подій (Бучанський район), до мами останньої (будинок АДРЕСА_3 ), де перебували там з ОСОБА_13 і онуком. Важливо відмітити та наголосити, що останній рік дещо вніс корективи у сімейне життя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зокрема як заявниця, так і померлий, фактично залишися без роботи та можливості належним чином забезпечити свій побуд, однак і за подібних умов їм вдалося вистояти, деякі фінансові питання закривала донька, а город мами заявниці та «золоті руки» ОСОБА_3 , хоч на той час він більше допомагав жартами та словами підтримки, так як здоров`я стало геть поганим, забезпечили можливість отримати урожай та мати все необхідне для задоволення першочергових потреб. 13 квітня ОСОБА_3 потрапив знову до стаціонару, пролікувався до 28 квітня 2022 року, після чого повернувся в село до мами ОСОБА_1 . Але під час військових подій, які були в березні 2022 року в с. Забуччя, в їхньому будинку під час обстрілів був пошкоджений дах та вікна. А тому ОСОБА_3 , незважаючи на вмовляння заявниці, вирішив поїхати в с. Забуччя, щоб вирішити побутові питання - замінити вікна, полагодити покрівлю. Проте, перебуваючи там, він знову відчув себе недобре. 25 липня 2022 року звернувся до сімейного лікаря ( ОСОБА_20 ), яка дала направлення до стаціонару, де він і пішов із життя 30.07.2022. Організацією поховання займалась ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_14 . Враховуючи все описане вище, а також приєднані на підтвердження вказаних у заяві обставин докази заявниця вважає, що факт, який вона просить встановити та який має для неї юридичне значення, підтвердженим, а заяву обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню. У заяві заявниця просила встановити факт спільного проживання її та померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження: Україна, Хмельницька область, Старокостянтинівський район, село Калинівка, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 Київським відділом реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року по день смерті останнього, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнати її спадкоємицею першої черги за законом на все майно, яке належало на момент смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження: Україна, Хмельницька область, Старокостянтинівський район, село Калинівка, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні заявниця та її представник ОСОБА_2 підтримали вимоги заяви та просили їх задовольнити. Заінтересована особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шаповаленко А.І. у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у без його участі, проти задоволення заяви ОСОБА_1 не заперечував. Крім того, суду повідомив, що після заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_3 станом на 16 травня 2023 року інших спадкоємців не всатановлено.

Суд заслухавши заявницю, представника заявниці, свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_13 , дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 73).

Згідно довідки про причину смерті від 30 липня 2022 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , причина смерті: дилатаційна кардіоміопатія, гіпертонічна хвороба, цукровий діабет (а.с.72).

Як зазначила в судовому засіданні заявниця, з 1996 року по 30 липня 2022 року вона та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Факт спільного проживання однією сім`єю підтвердили свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_13 , наявні в матеріалах справи спільні сімейні фотографії (а.с.24-69), касові чеки (а.с.20-23), квитанції (а.с.140-249).

На фотографіях ОСОБА_3 разом з ОСОБА_1 зображені в різних життєвих ситуаціях: на відпочинку, святкуванні свят тощо. Фотографії зроблені у різний період, тому суд приходить до висновку, що це свідчить про те, що проживання однією сім`єю мало тривалий час.

Заявниця зверталась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шаповаленка А.І. із заявою про прийняття спадщини (а.с. 77), однак, отримала письмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні документи, що б підтверджували її родинні зв`язки зі спадкодавцем.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України В першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

В силу ч. 2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до вимог ст. 256 ЦПК України суд встановлює факти, що мають юридичне значення, зокрема, факт проживання однією сім`єю.

Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно із ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (ст. ст. 3, 74 СК України).

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Відповідно до ст. 57 Сімейного КодексуУкраїни особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Отже, судом встановлено, що заявницею ОСОБА_1 належними та допустимими доказами доведено, що вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновків щодо задоволення вимог заяви ОСОБА_1 у повному обсязі.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 81, 82, 128, 141, 258, 259, 263-265, 268, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Вимоги заяви ОСОБА_1 , подану представником заявника - адвокатом Василевич Діаною Сергіївною, заінтересована особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шаповаленко Анатолій Іванович, про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, - задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) та померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження: Україна, Хмельницька область, Старокостянтинівський район, село Калинівка, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 Київським відділом реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року по день смерті останнього, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) спадкоємицею першої черги за законом на все майно, яке належало на момент смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження: Україна, Хмельницька область, Старокостянтинівський район, село Калинівка, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25 травня 2023 року.

Суддя