УХВАЛА

30 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 161/9690/22

провадження № 61-16953ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Тимофєєвої Ірини Валеріївни на постанову Волинського апеляційного суду від 19 жовтня

2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області, Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, Луцької районної ради про визнання права постійного користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до

ОСОБА_2 , Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області, Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Волинській області), Луцької районної ради, в якому просив суд: - витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку площею 10,0 га в межах згідно з планом, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за ВЛ № 23;

- визнати за ОСОБА_1 право постійного користування земельною ділянкою площею 10,0 га в межах згідно з планом, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за ВЛ №23;

- визнати недійсним та скасувати рішення Луцької районної ради Волинської області від 15 жовтня 2001 року № 17/5;

- визнати недійсним та скасувати Державний акт на право постійного користування землею від 28 жовтня 2001 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 70;

- визнати недійсним наказ ГУ Держгеокадастру у Волинській області

від 13 листопада 2020 року № 3-7639/15-20-СГ «Про надання дозволу (згоди) на розроблення документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)»;

- відновити становище, що існувало до порушення права ОСОБА_1 на земельну ділянку 10,0 га в межах згідно з планом, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за ВЛ № 23, шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером :03:000:0005 (форма власності державна), зареєстрована за

ОСОБА_2 , вид речового права - інформація відсутня.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 червня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області, ГУ Держгеокадастру у Волинській області, Луцької районної ради про визнання права постійного користування земельною ділянкою задоволено частково.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку площею 10,0 га в межах згідно з планом, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за ВЛ № 23.

Визнано за ОСОБА_1 право постійного користування на земельну ділянку площею 10,0 га в межах згідно з планом, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за ВЛ № 23.

Рішення Луцької районної ради Волинської області від 15 жовтня 2001 року № 17/5 «Про вилучення та надання земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства» в частині надання земельної ділянки для ведення селянського (фермерського господарства) площею 15 га ріллі із земель запасу Несвічівської сільської ради ОСОБА_2 з моменту його винесення визнано протиправним та скасовано.

Визнано недійсним та скасовано Державний акт на право постійного користування землею від 28 жовтня 2001 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 70.

Визнано недійсним наказ ГУ Держгеокадастру у Волинській області

від 13 листопада 2020 року № 3-7639/15-20-СГ «Про надання дозволу (згоди) на розроблення документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)».

Відновлено становище, що існувало до порушення права ОСОБА_1 на земельну ділянку 10,0 га в межах згідно з планом, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за ВЛ № 23, шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером :03:000:0005 (форма власності державна), зареєстрована за

ОСОБА_2 , вид речового права - інформація відсутня.

Стягнуто з ГУ Держгеокадастру у Волинській області на користь ОСОБА_1 понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі по 3 091,00 грн та витрат на правову допомогу в сумі по 5 000,00 грн.

У задоволенні позову до Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області відмовлено.

Постановою Волинського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 червня 2023 року у даній справі скасовано і ухвалено нове судове рішення.

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області, ГУ Держгеокадастру у Волинській області, Луцької районної ради про визнання права постійного користування земельною ділянкою відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати за сплату судового збору в розмірі 9 273,00 грн.

28 листопада 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Тимофєєва І. В. через систему «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Волинського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

У порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 12 364,00 грн, однак це не підтверджує сплату судового збору у повному розмірі.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»

(у редакції, чинній на день звернення до суду з цим позовом) передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення

в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Зі змісту положень пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України вбачається, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у 2022 році та заявляв п`ять позовних вимог немайнового характеру та одну позовну вимогу майнового характеру (про витребування земельної ділянки).

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 481,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 992,40 грн, 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 12 405,00 грн).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

При цьому суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.

Оскільки із поданої касаційної скарги та копій судових рішень не вбачається ціни позову станом на день його подання (відсутнє визначення вартості земельної ділянки), тому неможливо визначити розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви за вимогу майнового характеру, у зв`язку з чим заявник при сплаті судового збору має підтвердити відповідність такої сплати належними доказами (позовна заява з визначеною ціною позову, майнова оцінка нерухомого майна та земельної ділянки або інші належні докази).

Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подачу касаційної скарги за позовні вимоги майнового характеру (у розмірі 1 % від ціни спірного майна помноженого на 200 %) та судовий збір за подачу касаційної скарги за дві позовні вимоги немайнового характеру ((992,40*5)*200% = 9 924,00 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату в повному обсязі.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Тимофєєвої Ірини Валеріївни на постанову Волинського апеляційного суду від 19 жовтня

2023 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць