ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/9308/22 Номер провадження 22-ц/814/4027/23Головуючий у 1-й інстанції Саркісян О.А. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
УХВАЛА
21 листопада 2023 року м. Полтава
Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді: Одринської Т.В.,
суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей на утримання дружини до досягнення дітьми трирічного віку
за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 лютого 2023 року, -
В грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення аліментів на її утримання до досягнення дітей трьох річного віку.
Позов мотивовано тим, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28.05.2022 року та є батьками малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стосунки між позивачем та відповідачем погіршилися, сторони разом не проживають та не спілкуються. Батько дітей фінансової та матеріальної допомоги дітям не надає. Також на утриманні в позивача перебуває син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Так як батько матеріальної допомоги не надає, проте є особою працездатного віку та має матеріальну змогу сплачувати аліменти, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей в розмірі по 1/8 частині на кожну дитину всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дітьми повноліття.
Також позивач вказала, що на даний час знаходиться у соціальній відпустці по догляду за дітьми до досягнення дітьми трьох річного віку, а тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дітьми трьох річного віку.
Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 14 лютого 2023 року позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей на утримання дружини до досягнення дітьми трирічного віку - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та на утримання малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку( доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 01.12.2022 року та до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01.12.2022 року і до досягнення дітьми трьох річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В межах суми платежу за один місяць рішення допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 2147 грн. 20 коп. (дві тисячі сто сорок сім гривень 20 копійок).

Рішення мотивовано тим, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення тими повноліття. Оскільки позивач перебуває у відпустці по догляду за дітьми, остання має право на отримання матеріальної допомоги від чоловіка відповідно до вимог ст. 84 СК України.

Вказане судове рішення оскаржила ОСОБА_3 , яка участі у справі не приймала проте вважає, що оскаржуваним рішенням порушено її права. В апеляційній скарзі посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при розгляді даної справи сторони не повідомили суд, про те, що на утриманні ОСОБА_2 знаходиться малолітній син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та з відповідача за рішенням суду вже стягуються аліменти на його утримання у розмірі частини всіх видів заробітку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Вказує, що даний позов подано задля того, щоб в майбутньому відповідач мав змогу звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, які він сплачує на утримання їхнього сина.

ОСОБА_3 не погоджується зі визначеним судом розміром стягуваних аліментів з ОСОБА_2 на утримання дружини. Вважає, що на момент розгляду справи відповідач позбавлений був можливості надавати матеріальну допомогу дружині, так як сплачує вже аліменти за рішенням суду на користь сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відзив на апеляційну скаргу подала ОСОБА_1 в якій вказує, що оскаржуване рішення є законним тому, що відповідач визнав позов, що вказує на те, що останній має змогу сплачувати визначений судом розмір аліментів.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист. Відповідно до пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України основними засади судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 у справі щодо офіційного тлумачення положень пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України, частини другої статті 383 Кримінально-процесуального кодексу України зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Статтею 17 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частина перша статті 352 ЦПК України надає право учасникам справи, а також особам, які не брали участь у справі, оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зроблено висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

При цьому, судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися її прав, інтересів та обов`язків, тобто суд вирішив спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення є заявник.

Рішення є таким, що вирішує питання про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, а в резолютивній частині прямо вирішено питання про її права та обов`язки.

Зазначене відповідає висновку, викладеному в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2019 року, справа № 639/9780/15-ц, провадження № 61-17957ск19.

Право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, якщо ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається в несприятливих для них наслідках.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 липня 2019 року, справа № 178/1047/17-ц, провадження №61-28598св18.

В Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (стаття 13), Конституції України (стаття 55) передбачено, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Такі самі положення передбачені Цивільним Кодексом України та Цивільним процесуальним Кодексом України. Зокрема, статтею 4 ЦПК України та статтею 15 ЦК України передбачено право особи на звернення до суду за захистом цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Реалізуючи передбачене Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Конституцією України, Цивільним Кодексом України та Цивільним процесуальним Кодексом України право на судовий захист, особа повинна вказати власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Під захистом права розуміється державно - примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередньо мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту, вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Таким чином, порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи - позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.

У справі встановлено, що сторони у справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є батьками малолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 14, 15)

Оскаржуваним рішення, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку( доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, та аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дітьми трьох річного віку.

Ухвалюючи вказане судове рішення, суд першої інстанції виходив з обов`язку батьків утримувати своїх дітей до повноліття, а також наявності законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання до досягненню дітьми трирічного віку, так як остання перебуває в соціальній відпустці по догляду за дитиною.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 позовні вимоги визнав, у зв`язку з чим подав відповідну заяву (а.с. 28).

ОСОБА_3 не надала будь яких доказів того, що оскаржуване судове рішення порушує її права чи законні інтереси.

Доводи ОСОБА_3 про те, що оскаржуване судове рішення порушує законні інтереси малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь якого з відповідача за рішенням суду вже стягуються аліменти, колегія суддів до уваги не приймає. Відповідач, достовірно знаючи про наявність судового рішення, яким з нього стягуються аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , подав заяву про визнання даного позову, що свідчить про те, що останній має матеріальну можливість утримувати своїх дітей та дружину, яка перебуває в соціальній відпустці.

Крім того, оскаржуване судове рішення не є підставою для зменшення розміру аліментів стягнутих рішенням суду на утримання малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуваним судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_3 не вирішувалося, тому на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України апеляційне провадження слід закрити.

Керуючись ст. 369, п. 3 ч. 1 ст. 362, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 лютого 2023 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

ПОВНИЙ ТЕКСТ УХВАЛИ ВИГОТОВЛЕНО 27.11.2023

Головуючий суддя: Т.В. Одринська

Судді: О.О. Панченко

В.П. Пікуль