Справа № 490/868/21
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2023 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Постолатій К.О.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві справу за цивільним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_4 про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа яка не самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_4 , у якому вона просить визнати ОСОБА_3 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 , вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 березня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Від відповідача надійшов відзив на позов, у якому він позов не визнає, просить відмовити у його задоволенні. Відповідач вказав на те, що між ним та позивачкою існував спір щодо отримання спадкового майна після смерті батька ОСОБА_5 . Також відповідач вказав на те, що його племінник обманним шляхом зняв його з реєстрації за адресою АДРЕСА_2 та здійснив реєстрації місця проживання відповідача за адресою АДРЕСА_1 . Позивач є власником частини цього домоволодіння (її частка 3/10). З часом племінник ОСОБА_6 виштовхав відповідача його з житлового приміщення у котельню, де він і жив.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вказує на обґрунтованість позовних вимог та про необхідність їх задоволення. Також позивач вказала на те, що відповідач не намагався вселитися до житла за адресою АДРЕСА_1 та не проживає за цією адресою.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 жовтня 2021 року судом вирішено питання щодо допиту свідків та інші клопотання відповідача.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 січня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та відповідно до частини восьмої статті 223 ЦПК України допитано свідків та відкладено розгляд справи.

У судове засідання з`явився представник позивача, третя особа просить справу розглядати без його участі. Відповідач не з`явився з невідомих суду причин.

Представник позивача ОСОБА_1 не заперечувала проти проведення розгляду справи за відсутності осіб, які не з`явилися.

За такого, враховуючи наявність відзиву відповідача на позов, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які не з`явилися.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.

ОСОБА_7 є власником 3/10 частин у праві власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 . Іншим співвласником цього будинку є ОСОБА_4 (2/5 частин).

Адреса місця проживання ОСОБА_3 зареєстровано з 21 вересня 2013 року за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним штампом у паспорті відповідача та домовою книгою на цей житловий будинок.

Відповідно до акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 12 вересня 2019 року, підписаного ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , слідує, що за адресою АДРЕСА_1 з 20 грудня 2015 року ОСОБА_3 фактично не проживає.

Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно статті 383 Цивільного кодексу власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частина друга статті 405 ЦК України вказує на те, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Під час розгляду справи судом встановлено, що місце проживання відповідача ОСОБА_3 з 21 вересня 2013 року зареєстровано за адресою АДРЕСА_3 частини у праві власності на яке належить позивачці.

Однак, починаючи з 20 грудня 2015 року відповідач не проживає за вказаною адресою, що підтверджується відповідним актом. За такого, відповідач у справі не проживає за вказаною адресою понад один рік.

Щодо поважності причин не проживання відповідача за названою адресою, то суд зазначає таке.

Допитані під час розгляду справи свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 пояснили суду, що ОСОБА_3 не проживає за адресою АДРЕСА_1 приблизно з грудня 2015 року, а проживає разом із ОСОБА_14 . Свідки пояснили, що відповідач ОСОБА_3 без дозволу позивачки розпоряджався її нерухомим майном, здаючи його в оренду незнайомим людям.

Із цього питання позивачка зверталася до ГУ ДПС у Миколаївській області із заявою про надання роз`яснено щодо порядку оподаткування доходів громадян, отриманих від надання нерухомості в оренду. Зазначене підтверджується наявною у справі відповіддю з податкового органу.

У своєму відзиві відповідач вказує на те, що позивач чинила йому перешкоди у користуванні житлом, однак доказів на підтвердження цієї обставин не надає. Суд не приймає до уваги надані відповідачем пояснення від імені ОСОБА_15 , оскільки суд не має можливості перевірити особу, яка надала ці пояснення. Клопотань про допит її як свідка відповідачем не заявлялося.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що між позивачкою та відповідачем існує спір про право на спадкове майно, оскільки це питання не є предметом спору у цій справі.

За такого, суд враховуючи приписи частини першої статті 81 ЦПК України вважає цю обставину не доведеною.

Також, із наданих відповідачем до суду документів слідує, що він та ОСОБА_16 уклали шлюб та як вбачається з відзиву на позов та підтверджується показами свідків, відповідач проживає за адресою АДРЕСА_4 , що є зареєстрованим місцем проживання дружини позивача.

Підсумовуючи викладене, судом не встановлено обставин, які б вказували на поважність причин не проживання відповідача за адресою АДРЕСА_1 .

За такого, позов є обґрунтованим та такими, що підлягає задоволенню. Відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до приписів частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. На думку суду ця сума є співмірною із складністю справи, обсягом виконаних робіт та часом витраченим адвокатом на надання послуг.

Також з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судового збору 908 грн 00 коп., сплаченого за подачу позову до суду.

Враховуючи вищевказане, керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 78, 81, 89, 263, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування будинком за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Миколаївського апеляційному суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторони:

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_4 .

Суддя Л.М. Шолох