Справа № 301/2043/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 травня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого: Джуги С.Д.

суддів: Куштана Б.П., Мацунича М.В.

з участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 09 серпня 2021 року у складі судді Пітерських М.О., у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Хрипти Олександра Олександровича про вирішення питання щодо звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, -

в с т а н о в и в :

09.08.2021 року приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Хрипта О.О. звернувся в Іршавський районний суд Закарпатської області з поданням про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в установленому порядку, по виконавчому провадженню ВП №64326200 від 29 січня 2021 року по примусовому виконанню заочного рішення Іршавського районного суду від 30 листопада 2020 року у цивільній справі № 301/2043/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, в порядку ст.440 ч.10 ЦПК України.

Подання мотивовано тим, що в провадженні приватного виконавця перебуває виконавче провадження ВП №64326200 від 29 січня 2021 року з примусового виконання виконавчого листа, виданого Іршавським районним судом 11 січня 2021 року на виконання заочного рішення Іршавського районного суду від 30 листопада 2020 року у цивільній справі №301/2043/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу. 29.01.2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64326200. Того ж дня винесено постанову про арешт майна боржника, які надіслані боржнику рекомендованим листом. Згідно відомостей з ДФС України, МВС України та витягу з ДРРП у боржника відсутні банківські рахунки, рухоме та нерухоме майно. Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 04 червня 2020 року за ОСОБА_1 визнано право власності на нерухоме майно будівлю станції технічного обслуговування, загальною площею 327,7 кв.м. та вольєр, площею 4,6 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до ст.11 ч. 5 ЦК України, цивільні права та обв`язки можуть виникати з рішення суду. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонено законом Згідно ст. 27 ч. 1 п. 9 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності проводиться, у тому числі, на підставі рішення суду, що набрало законної сили. Враховуючи наведене, ОСОБА_1 належить на праві власності нерухоме майно на підставі рішення Іршавського райсуду від 04.06.2020 року, яке є правовстановлюючим документом на дане майно.

На підставі ч.4 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст.440 ЦПК України, приватний виконавець просив надати дозвіл на звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано у встановленому порядку, а саме: будівлю станції технічного обслуговування, загальною площею 327,7 кв.м. та вольєр, площею 4,6 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 09 серпня 2021 року подання приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Хрипти Олександра Олександровича задоволено.

Звернуто стягнення на нерухоме майно будівлю станції технічного обслуговування, загальною площею 327,7 кв.м. та вольєр, площею 4,6 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та згідно рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 04 червня 2020 року №301/1019/20 належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та не зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в рахунок виконання зобов`язань ОСОБА_1 за рішенням Іршавського районного суду від 30 листопада 2020 року по цивільній справі №301/2043/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу у сумі 253686 (двісті п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят шість) грн. 60 коп. та 2143 (дві тисячі сто сорок три) грн. 60 коп. судових витрат, виконавче провадження ВП №64326200 від 29 січня 2021 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати дану ухвалу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні заявленого подання відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що при задоволенні подання, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до ч.6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. Оцінка вартості вказаного нерухомого майна в матеріалах приватного виконавця відсутня. Заочним рішенням Іршавського районного суду від 30 листопада 2020 року №301/2043/20 стягнуто борг в сумі - 252 686,60 грн. і 2143,60 грн. судового збору. Натомість вартість будівлі станції технічного обслуговування, загальною площею 327,7 кв.м. та вольєр, площею 4,6 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 може значно перевищувати суму заборгованості за виконавчим документом. Таким чином без проведеної оцінки можливе порушення принципу співмірності вартості нерухомого майна та заборгованості за виконавчим документом. Приватним виконавцем не доведено обґрунтованості подання та наявності передбачених законом підстав для звернення стягнення на нерухоме майно боржника.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому представник апелянта ОСОБА_1 ОСОБА_3 підтримав подану апеляцію, просить її задовольнити.

Стягувач ОСОБА_2 та приватний виконавець Хрипта О.В. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Від представника стягувача ОСОБА_2 ОСОБА_4 надійшла заява, в якій він просить в апеляційній скарзі відмовити та розглянути справу без їх участі.

Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Порядок звернення стягнення на майно боржника передбачений у ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника.

Частинами 1,5 ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Згідно із ч.1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Частинами 3,4 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

У відповідності до ч.10 ст.440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Матеріалами справи встановлено, що заочним рішенням Іршавського районного суду від 30 листопада 2020 року у справі №301/2043/20 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 253686,60 грн. боргу, а також 2143,60 грн. судових витрат.

На виконання даного рішення 11 січня 2021 року Іршавським районним судом видано виконавчий лист (а.с.3).

29 січня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Хрипта О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64326200 та постанову про арешт майна боржника, які надіслані боржнику рекомендованим листом (а.с.4,5).

Вказані постанови вручено боржнику ОСОБА_1 03.02.2021 року (а.с.6,7).

Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 02 березня 2022 року № 301/2043/20 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Іршавського районного суду від 30 листопада 2020 року залишено без задоволення.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 26 січня 2023 року у справі № 301/2043/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Заочне рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 30 листопада 2020 року змінено в частині правового обґрунтування. Резолютивну частину рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 03 березня 2023 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 30 листопада 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 26 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовлено.

Боржник ОСОБА_1 добровільно не виконує заочне рішення Іршавського районного суду від 30 листопада 2020 року у справі №301/2043/20.

Згідно відомостей з ДФС України, МВС України та витягу з ДРРП у боржника ОСОБА_1 відсутні банківські рахунки, рухоме та нерухоме майно (а.с.8-11).

Рішенням Іршавського районного суду від 04 червня 2020 року у справі № 301/1019/20 позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на об`єкт нерухомого майна - будівлю станції технічного обслуговування, загальною площею - 327,7 кв.м. та вольєр, загальною площею - 4,6 кв.м., що розташовані АДРЕСА_2 . Зобов`язано Ільницьку сільську раду присвоїти поштову адресу об`єкту нерухомого майна - будівлі станції технічного обслуговування, загальною площею - 327,7 кв.м. та вольєру, загальною площею - 4,6 кв.м., що розташовані АДРЕСА_2 .

З огляду на те, що боржник ОСОБА_1 добровільно не виконує заочне рішення суду, відтак, керуючись ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», ч.10 ст.440 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення подання.

Доводи в апеляції про те, що в матеріалах приватного виконавця відсутня оцінка вартості вказаного нерухомого майна не заслуговує на увагу, оскільки для проведення оцінки нерухомого майна виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання (ч.3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»). В даному випадку залучення суб`єкта оціночної діяльності та отримання звіту про вартість майна без отримання дозволу на примусову реалізацію такого майна є передчасним та недоцільним, оскільки відмова суду у наданні дозволу на примусову реалізацію нерухомого майна виключає необхідність проведення його оцінки.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 440 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 09 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 травня 2023 року.

Головуючий:

Судді: