Провадження № 2/761/3670/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Габунії Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

04.11.2021 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є братом ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Києві. Після смерті ОСОБА_4 залишилась спадщина у вигляді належного їй майна. Позивач як спадкоємець другої черги має право на спадкування за законом, при цьому зазначає, що спадкоємці першої відсутні. 13.10.2021 р. після проходження лікування з метою прийняття спадщини позивач звернувся до нотаріуса з відповідною заявою, однак на той час вже пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, що стало підставою для відмови йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач зазначає, що пропустив вказаний строк з поважних причин, оскільки не мав можливості своєчасно подати заяву нотаріусу в зв`язку з тим, що тривалий час перебував на лікуванні за кордоном. Таким чином, оскільки позивач вважає, що з поважних причин пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, яка залишилась після смерті його сестри ОСОБА_4 , тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 08.11.2021 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, а також задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав викладених в позові та інших поданих ними заявах по суті справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності.

З врахуванням думки присутніх в судовому засіданні учасників справи, суд вирішив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Київ померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 13.10.2021 р.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 09.10.2021 р., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є братом померлої ОСОБА_4

10.02.2020 р. приватним нотаріусом КМНО Богдановою В.М. за заявою про прийняття спадщини спадкоємця за законом ОСОБА_3 , який був двоюрідним братом померлої ОСОБА_4 , було заведено спадкову справу № 3/2020.

13.10.2021 р. позивач звернувся до приватного нотаріуса КМНО Богданової В.М. із заявою про прийняття спадщини, щодо майна померлої ОСОБА_4 , однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причин пропуску ним встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.10.2021 р.

Позивач у позовні заяві зазначає, що своєчасно, в межах встановленого законом строку, не звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї сестри ОСОБА_4 , оскільки тривалий час перебував на лікуванні за кордоном.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною 1 статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з частиною 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частиною 1 статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття (дати смерті спадкодавця) і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Згідно з висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 17.06.2020 р. у справі № 520/10377/17, від 11.11.2020 р. у справі № 750/262/20, від 22.01.2020 р. у справі № 592/18695/18, від 11.08.2021 р. у справі № 720/1079/19, правила частини 3 статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов`язані з об`єктивними не переробними істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Крім того, позивач повинен довести поважність пропуску строку для прийняття спадщини не лише у межах шестимісячного строку, встановленого частиною першою статті 1270 ЦК України, а й упродовж усього періоду від дати відкриття спадщини до дати звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Так, позивач, в обґрунтування поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилається на те, що у зв`язку з наявним у нього захворюванням був вимушений тривалий час перебувати на лікуванні за кордоном.

Разом з тим, як вбачається з відповіді Державної прикордонної служби України від 27.09.2021 р., ОСОБА_1 в`їхав на територію України 06.11.2019 р., а у подальшому виїхав 24.02.2020 р. до Ізраїлю та повернувся 05.08.2021 р.

Тобто, позивач майже протягом чотирьох місяців з дати відкриття спадщини - дня смерті його сестри ОСОБА_4 , а саме з 02.11.2019 р., перебував на території України (з 06.11.2019 р. по 24.02.2020 р.) та мав змогу звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, при цьому наявними у матеріалах медичними документами не підтверджується, що перебуваючи на території України в зазначений період, позивача через наявне у нього захворювання знаходився у такому стані, який би не дозволяв йому вчинити дії з подання нотаріусу передбаченої законом заяви.

Крім того, суд вважає, що позивач жодним чином не був позбавлений можливості, навіть перебуваючи за кордоном на лікуванні, направити заяву про прийняття спадщини на адресу нотаріуса засобами міжнародного поштового зв`язку.

Також, як вбачається з матеріалів справи, позивач подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини лише 13.10.2021 р., тобто після спливу більш ніж двох місяців з дня повернення на територію України, а звернувся через свого представника з даним позовом до суду тільки 04.11.2021 р., тобто після спливу майже трьох місяців з дня прибуття, що може свідчити про неналежну реалізацію позивачем своїх спадкових прав.

Таким чином, позивачем належними і допустимими доказами не підтверджено, а судом не встановлено, наявність поважних причин, які б були пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для позивача, що унеможливили його звернення до нотаріуса у визначений ч.1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 2 статті 12 ЦПК України).

Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду позивач не надав належних і допустимих доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини у період з дати відкриття спадщини до подання заяви про її прийняття. Вказані позивачем обставини не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які б перешкоджали йому у встановлений законом строк звернутися із заявою про прийняття спадщини.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, а тому вважає, що позов задоволенню не підлягають за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: