Справа № 146/613/23
Провадження № 22-ц/801/2137/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пилипчук О. В.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 рокуСправа № 146/613/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Шемети Т. М.,

з участю секретаря судового засідання Куленко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина» про визнання недійсним договору оренди землі, припинення державної реєстрації іншого речового права за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина» на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області у складі судді Пилипчука О. В. від 22 серпня 2023 року,

встановив:

05 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, за яким просив: визнати недійсним договір оренди землі № 1160/ВР від 15 вересня 2015 року, укладений між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина» (далі ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина») строком на 20 років щодо земельної ділянки площею 2,0581 га, кадастровий номер :04:000:0586 та припинити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію іншого речового права, здійсненого на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 66640542 від 03 березня 2023 року, державним реєстратором Тульчинської міської ради Вінницької області Совиком М. С., щодо права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0586, здійсненого на підставі договору оренди земельної ділянки № 1160/ВР від 15 вересня 2015 року, укладеного між ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» та ОСОБА_1 на 20 років.

На обґрунтування позовних вимог покликався на те, що в лютому 2023 року виявив, що на його земельній ділянці ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» проводить польові роботи. 03 березня 2023 року довідався про те, що 28 лютого 2023 року ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» зареєструвало речове право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0586 на підставі договору оренди землі № 1160/ВР від 15 вересня 2015 року, укладеного з ним на 20 років із датою закінчення дії оренди 15 вересня 2035 року.

25 жовтня 2022 року Томашпільським районним судом Вінницької області у справі № 146/673/22 було прийняте рішення про задоволення позову ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди землі, предметом якого був договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0586 (відповідно до довідки ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 01 липня 2022 року кадастровий номер змінено на номер: :04:000:0586). У цій справі ТОВ «Агрокомплекс» Зелена долина» в обґрунтування своїх позовних вимог надав до суду у якості доказу договір оренди землі від 24 вересня 2012 року, укладений між ТОВ «Агрокомплекс» Зелена долина» та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0586, строком з 24 вересня 2012 року до 27 грудня 2022 року.

25 листопада 2022 року ОСОБА_1 направив ТОВ «Агрокомплекс» Зелена долина» заяву про заборону використовувати його земельну ділянку після закінчення строку оренди з вимогою про повернення земельної ділянки після закінчення цього строку.

Вказував, що на час укладення оспорюваного договору оренди землі № 1160/ВР від 15 вересня 2015 року був чинний договір оренди цієї ж земельної ділянки від 24 вересня 2012 року, про існування договору оренди землі № 1160/ВР від 15 вересня 2015 року при розгляді цивільної справи № 146/673/22 ТОВ «Агрокомплекс» Зелена долина» не повідомляло.

Зазначав, що у нього з ТОВ «Агрокомплекс» Зелена долина» укладено ще два договори оренди на належні йому на праві власності земельні ділянки з кадастровими номерами :04:000:0458 та :04:000:0456. Представники ТОВ «Агрокомплекс» Зелена долина» декілька разів давали йому на підпис якісь бланки договорів, мотивуючи змінами в законодавстві і таким чином, можливо отримали його підпис для укладення й оспорюваного договору від 15 вересня 2015 року, укладати який він не мав бажання, сподіваючись на припинення оренди його земельної ділянки після закінчення строку дії договору від 24 вересня 2012 року у грудні 2022 року.

Звертав увагу, що орендну плату отримував саме за договором від 24 вересня 2012 року, а до державного земельного кадастру внесено зміни у кадастровий номер його земельної ділянки з :02:000:0586 на :04:000:0586 лише 21 липня 2020 року, тобто майже через п`ять років після укладення договору від 24 вересня 2015 року.

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 23 серпня 2023 року позов задоволено. Визнано недійсним договір оренди землі № 1160/ВР від 15 вересня 2015 року укладений між ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» та ОСОБА_1 строком на 20 років щодо земельної ділянки площею 2,0581 га, кадастровий номер :04:000:0586. Припинено у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію іншого речового права, здійснену на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 66640542 від 03 березня 2023 року державним реєстратором Тульчинської міської ради Вінницької області Совиком М. С., щодо права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0586, здійснену на підставі договору оренди землі № 1160/ВР від 15 вересня 2015 року, який укладений між ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» та ОСОБА_1 строком на 20 років. Вирішено питання про судові витрати у справі.

Рішення суду мотивовано тим, що договір оренди землі № 1160/ВР від 15 вересня 2015 року укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» не відповідає вимогам законодавства, тому що укладений відносно земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0586, яка на момент його укладення згідно з правовстановлюючими документами не належала орендодавцю, а наявність зареєстрованого права за вказаним договором порушує право позивача на вільне користування земельною ділянкою. Оскільки без скасування державної реєстрації іншого речового права на підставі договору оренди, висновку про недійсність якого дійшов суд, власник фактично позбавлений свого права користування земельною ділянкою, суд першої інстанції прийшов до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом скасування державної реєстрації іншого речового права на підставі договору оренди.

В апеляційній скарзі ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просило скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у позові.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково вважав допущену описку у кадастровому номері земельної ділянки позивача такою, що унеможливлює ідентифікацію об`єкта оренди, тому що у договорі зазначено реквізити державного акта на земельну ділянку, який давав можливість її ідентифікувати. «Помилка» у зазначенні кадастрової зони, знаходження земельної ділянки позивача 04, замість 02, як зазначено було у кадастровому номері земельної ділянки у державному акті, обумовлена тим, що насправді земельна ділянка позивача перебуває саме в кадастровій зоні 04, що підтвержується відомостями з державного акту, зокрема щодо суміжних земельних ділянок. Насправді земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0586 має інший розмір 1,5938 га та належить ОСОБА_3 , з якою у товариства також укладено договір оренди землі. Внесення змін до кадастрового номера земельної ділянки можливе лише за заявою її власника, тому після упорядкування відомостей про земельні ділянки орендодавців ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» повідомило про необхідність звернення до територіального органу Держгеокадастру із відповідною заявою, після чого й були внесені зміни до кадастрового номеру земельної ділянки позивача.

Щодо доводів позивача про існування подвійної реєстрації однієї й тієї ж земельної ділянки за договорами від 24 вересня 2012 року та 15 вересня 2015 року, то вважав що факт укладення нового договору оренди та реєстрація права оренди за ним між тими ж сторонами і про той самий об`єкт оренди не є підставою недійсності такого (нового) договору та не є подвійною реєстрацією права оренди.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, за яким просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як таке, що ухвалено з дотриманням норм процесуального права, відповідно до фактичних обставин справи, встановлених на їх підставі правовідносин сторін та норм матеріального права, якими вони регулюються.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частини перша та друга статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачають, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд розглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі державного акта серії ЯМ № 310471 від 25 липня 2012 року належить земельна ділянка площею 2,0581 га, розташована на території Великорусавської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (за межами населеного пункту), кадастровий номер :02:000:0586 (а. с. 101).

24 вересня 2012 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» договір оренди цієї земельної ділянки на термін до 27 грудня 2022 року (його копії у справі немає, але вказана обставина сторонами не заперечується, а тому в силу приписів частини першої статті 82 ЦПК України доказування не потребує).

15 вересня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» укладений договір оренди землі №1160/ВР, за яким ОСОБА_1 надав в строкове платне користування ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» земельну ділянку № 1252, кадастровий номер: :04:000:0586, площею 2,0581 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акта серії ЯМ № 310471 від 24 липня 2012 року, яка знаходиться на території Великорусавської сільської ради строком на 20 років (а. с. 16).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав від 03 березня 2023 року № 324691376 щодо земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0586, площею 2,0581 га, на підставі цього договору оренди землі право оренди земельної ділянки зареєстровано за ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина»». Запис про інше речове право № 49437769, дата, час державної реєстрації: 28 лютого 2023 року 15:09:02, договір укладено на двадцять років. Дата закінчення дії: 15 вересня 2035 року. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 66640542 від 03 березня 2023 року4 11:25.19, ОСОБА_4 , Тульчинська міська рада Вінницької області (а. с. 18).

Згідно з повідомленням Відділу № 6 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 11 квітня 2023 року, 24 липня 2012 року ОСОБА_1 було видано правовстановлюючий документ державний акт серії ЯМ № 310471, що посвідчував його власність на земельну ділянку на території Великорусавської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, зареєстровано його у книзі реєстрації державних актів за номером 01869 та зазначено кадастровий номер :02:000:0586. 21 липня 2020 року було перенесено відомості до Державного земельного кадастру. При спробі присвоїти вказаній вище земельній ділянці кадастровий номер :02:000:0586, система попередила, що земельна ділянка знаходиться в кадастровій зоні :04, а тому було присвоєно номер :04:000:0586.

Після 21 липня 2020 року зміни до кадастрового номера :04:000:0586 сформованого національною кадастровою системою не вносились (а. с. 19).

Земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0586 належить ОСОБА_3 (свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19 квітня 2013 року на а. с. 104) і перебуває в оренді ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» на підставі договору № 987 / ВР від 07 жовтня 2013 року (а. с. 102 103).

Звертаючись до суду з позовом підставою недійсності договору оренди землі №1160/ВР від 15 вересня 2015 року ОСОБА_1 зазначав його укладення під час дії договору оренди цієї ж земельної ділянки, укладеного з ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» 24 вересня 2012 року.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України)).

Свобода договору визначена серед основних принципів цивільного законодавства (пункт 3 статті 3 ЦК України)).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» (далі Закон) договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 15 Закону істотними умовами договору оренди землі є:

об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);

строк дії договору оренди;

орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.

Згідно з усталеною правовою позицією, висловленою зокрема у постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року у справі № 6-94 цс 13, виходячи з того, що відповідно до статті 15 ЦК України та статті 4 ЦПК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, при вирішенні спорів про визнання недійсними договорів оренди землі суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавців у зв`язку укладенням таких договорів, а також з`ясувати у чому саме полягає порушення їхніх законних прав.

Права орендодавця визначено статтею 24 Закону, зокрема орендодавець має право вимагати від орендаря:

-використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди;

-дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил;

-отримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються;

-своєчасного внесення орендної плати.

Натомість, встановленому статтею 25 Закону праву орендаря самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі кореспондується обов`язок орендодавця передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди (частина друга статті 24 Закону).

Отже вільне на власний розсуд розпорядження земельною ділянкою її власником шляхом укладення нового договору оренди до закінчення строку дії попереднього договору оренди тієї ж самої земельної ділянки з іншим орендарем може порушувати лише права попереднього орендаря, якщо він є відмінним від нового орендаря.

Факт реєстрації двох договорів оренди, які укладено між тими самими сторонами, не свідчить про недійсність оспорюваного договору, не свідчить про подвійність реєстрації права оренди, оскільки вони укладені не з іншою особою, яка є відмінною від попереднього орендаря (такий самий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі № 177/31).

У даному ж випадку реєстрація нового договору оренди була здійснена після закінчення строку дії попереднього.

Так згідно з положеннями статті 125, 126 Земельного кодексу України (далі ЗК України) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону, що передбачено і частиною п`ятою статті 6 Закону.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

При цьому стаття 17 Закону України «Про оренду землі» визначає, що об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Отже саме з реєстрацією права оренди закон пов`язує виникнення прав і обов`язків сторін за договором оренди землі, а тому логічним видається висновок, що початок строку договору має рахуватись з часу реєстрації речового права оренди земельної ділянки у встановленому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» порядку.

До такого ж правового висновку прийшов і Верховний Суд України у постанові від 13 червня 2016 року, справа № 6-643цс16, у якій, зокрема зазначив, що «учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановлену форму. Разом з тим цивільні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. Виходячи з положень статті 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації» (напевно Верховний Суд України у даному випадку мав на увазі все ж державну реєстрацію права оренди, а не договору).

До правовідносин, що виникли до 01 січня 2013 року, Верховний Суд України висловив таку ж правову позицію 18 січня 2017 року у справі № 6-2777цс16, згідно з якою «за змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Отже, строк дії спірного договору оренди землі починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін».

Таким чином Верховний Суд України, виклавши зазначену позицію, фактично розвів у часі момент укладення договору та момент набрання ним чинності. Про таке ж розмежування йдеться і в постановах від 18 грудня 2013 року, справа № 6-127цс13, 19 лютого 2014 року, справа № 6-162цс 13 та деяких інших, в яких Верховний Суд України підтвердив вище зазначену позицію та конкретизував, зробивши такі правові висновки:

1) речове право оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо укладений договір оренди землі;

2) після державної реєстрації речового права оренди договір оренди землі набирає чинності;

3) цивільні права та обов`язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації речового права оренди.

В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Оскілки державна реєстрація права оренди за оспорюваним договором оренди землі від 15 вересня 2015 року відбулася після закінчення дії договору оренди цієї ж земельної ділянки від 24 вересня 2012 року, то апеляційний суд відхиляє доводи позивача про його недійсність через укладення під час дії іншого договору цієї ж земельної ділянки. При цьому звертає увагу, що всупереч приписам пункту 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України мотивувальна частина рішення суду першої інстанції не місить мотивованої оцінки цього аргументу позивача, який ним визначений як підстава позову.

Стосовно доводів позивача про підписання ним бланків договорів без прочитання їх змісту ніби то для внесення змін до договорів оренди, укладених між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» щодо інших належних йому земельних ділянок, тобто фактично укладення договору під впливом обману (частина перша статті 230 ЦК України), то апеляційний суд зазначає, що всупереч приписам частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України жодних доказів на підтвердження цієї обставини у справі немає.

Щодо зазначення в оспорюваному договорі кадастрового номеру земельної ділянки :04:000:0586, а :02:000:0586, як було записано у державному акті серії ЯМ № 310471 від 25 липня 2012 року, то апеляційний суд звертає увагу на те, що позивач не заперечує ідентичності земельної ділянки, яка є предметом оспорюваного договору оренди землі з його земельною ділянкою, зазначеною у державному акті на право власності на земельну ділянку ЯМ № 310471 від 25 липня 2012 року та договорі оренди землі від 24 вересня 2012 року. При цьому за змістом повідомлення Відділу № 6 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 11 квітня 2023 року саме при внесенні відомостей до державного акту на право власності на земельну ділянку було допущено описку у зазначенні кадастрової зони земельної ділянки :02 замість :04. Решта ж реквізитів земельної ділянки (її місце розташування, номер та дата видачі державного акта, площа тощо) відповідають тим, що зазначені у самому правовстановлюючому документі державному акті. Зазначення в укладеному 15 вересня 2015 року правильної кадастрової зони розташування земельної ділянки ОСОБА_1 до внесення у встановленому порядку виправлення у кадастровий номер його земельної ділянки, ураховуючи те, що суміжні земельні ділянки, розташовані у цій же кадастровій зоні також використовуються ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина», не може свідчити про фальсифікацію договору оренди, а є об`єктивно зумовленою опискою.

Крім того задовольняючи позов суд першої інстанції виснував, що внаслідок цієї описки в оренду була передана земельна ділянка, яка не належить позивачу. Разом з тим, як видно з матеріалів справи, земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0586 належить ОСОБА_3 , яка також перебуває в оренді ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина». Тобто зробивши помилковий висновок про те, що в оренду була передана земельна ділянка, яка не належить позивачеві, суд прийшов до висновку, що це порушує права позивача як орендодавця (без зазначення які саме). Хоча фактично, якби насправді за оспорюваним договором оренди була передана чужа земельна ділянка, то очевидно, що таке передання насамперед порушує саме права власника цієї ділянки, у даному випадку ОСОБА_3 , яка не була залучена до участі у справі.

Відтак, виходячи із принципу індивідуальності судового захисту (частина перша статті 4 ЦПК України), з урахуванням відсутності вимог щодо недійсності оспорюваного договору оренди з боку ОСОБА_3 , суд першої інстанції не мав підстав для висновку про те, що укладений 15 вересня 2015 року договір оренди земельної ділянки порушує права позивача через зазначення у ньому кадастрового номеру переданої в оренду земельної ділянки із вказанням кадастрової зони, де насправді ця ділянка розташована, а не тієї, що була помилково зазначена у державному акті на право власності на землю.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» підлягає стягненню 1610 грн 41 к. у відшкодування сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381 384 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина» задовольнити.

Рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 22 серпня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У позові ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина» (24200, вул. І. Богуна, 4 смт Томашпіль Тульчинського району Вінницької області, ) 1610 (одну тисячу шістсот десять) грн 41 к. у відшкодування сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

(Повний текст судового рішення виготовлено 30 листопада 2023 року).

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. Ю. Береговий

Т. М. Шемета