Справа № 1240/2487/18
№ 2/183/1466/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2023 року м.Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Дубовенко І.Г., за участю секретаря судового засідання Котенко Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання права власності та зобов`язання вчинити певні дії, суд

в с т а н о в и в :

20 серпня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України у Луганській області, у якому після його уточнення, просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу недоотриманих за життя його батьком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , страхових виплат за період з 01 квітня 2017 року по 11 квітня 2018 року; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримані щомісячні страхові виплати в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01 квітня 2017 року по 11 квітня 2018 року в розмірі 22078,92 грн; стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 704,8 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 . Позивач є спадкоємцем за законом після смерті свого батька. 31.05.2018 позивач звернувся до Кремінського відділення УВД ФСС у Луганській області із заявою про виплату неотриманих за життя його батьком ОСОБА_2 страхових виплат, як члену сім`ї померлого відповідно до пункту 10 статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», так як померлий батько ОСОБА_2 отримував страхові виплати в вказаному відділені, як внутрішньо переміщена особа з грудня 2014 року. Відповідно до інформації, зазначеної у листі Кремінського відділення УВД ФСС у Луганській області від 05.06.2018 № 02/01-888, померлому ОСОБА_2 страхові виплати виплачувались з 01.12.2014 по 30.03.2017, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі-Закон) та «Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції» затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11.12.2014 № 20. В листі зазначено, що право на одержання страхових виплат має особистий характер, тому це право не переходить у спадщину. Також вказано, що страхова виплата за період з 01.04.2017 по 11.04.2018 не була нарахована на момент смерті потерпілого, тому в розумінні статті 1227 Цивільного кодексу України спадкодавцю не належала.

Своїми діями щодо відмови у виплаті недоотриманої страхової виплати, на яку мав право ОСОБА_2 за життя, позивачу як члену сім`ї померлого обмежує його права як громадянина України, який перемістився з тимчасово окупованої території та користується усіма правами та свободами, що і громадяни які постійно проживають та зареєстровані на підконтрольній території.

Вважає, що позивач має право на отримання раніше призначеної, але не виплаченої його батькові з вини відповідача щомісячної страхової виплати за період з 01.04.2017 по 11.04.2018, тобто по день смерті потерпілого.

Враховуючи, що щомісячні страхові виплати припинені постановою робочого органу первісного відповідача з 31.03.2017 року на підставі постанови 1215/5942/5942/27 від 04.04.2017 року, а відповідне перерахування щомісячних страхових виплат станом на 01 березня 2017 року складало 1654,46 грн на місяць, то заборгованість з 01.04.2017 по 31.12.2017 складає 14890.14 грн (1654,46грн*9 міс), з 01.01.2018 по 28.02.2018 3949.88 грн /(1974,94грн.*2міс), а з 01.03.2018 по 11.04.2018 - 3238.9 грн (2369.93 грн*1міс + 2369,93грн :30днів*11днів), а всього 22078,92 грн.

Відповідачем поданий відзив, у якому він посилаючись на законність дій Фонду, просить у задоволенні позову відмовити.

Представником позивача подана відповідь на відзив у якому, посилаючись на ті ж підстави, просить позов задовольнити.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду від 25 листопада 2022 року справу за позовом ОСОБА_1 прийнято до свого провадження та призначене підготовче провадження.

Ухвалою від 28 лютого 2023 року замінено первісного відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області належним відповідачем управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області.

17 травня 2023 року ухвалою суду витребувані докази у справі.

26 липня 2023 року ухвалою суду закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Суд, дослідивши підстави позову, відзиву, відповіді на відзив. надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про смерть.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 за даними Централізованої інформаційно-аналітичної системи Фонду перебував на обліку з 01.09.2001 року, мав зареєстрований страховий випадок профзахворювання, що отримане 11.10.1993 року, за висновком МСЕК від 01.12.2005 року серія 2-20 АБ №000373 йому встановлена стійка втрата професійної працездатності 25%, безстроково.

Потерпілий ОСОБА_2 перебував на обліку та отримував у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кремінському районі Луганської області щомісячні страхові виплати як внутрішньо переміщена особа з 01 грудня 2014 року по 31 березня 2017 року, що підтверджується копією особової справи.

Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 915002655 від 09.12.2014 року ОСОБА_2 фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з копії особової справи, за життя ОСОБА_2 неодноразово звертався до відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування в Кремінському районі з заявами про продовження страхових виплат: від 22.12.2014 року, від 14.01.2015 року, від 19.03.2015 року, від 13.07.2015 року, від 11.01.2016 року, від 20.07.2016 року, в яких він зазначав адресу свого фактичного проживання: АДРЕСА_1 , на підставі яких відповідачем неодноразово приймалися рішення про продовження та збільшення розміру раніше призначених страхових виплат.

Згідно з постановою від 28.07.2016 року № 1215/5942/5942/25 відповідачем прийняте рішення про продовження виплат щомісячних грошових сум в розмірі 1338,56 грн, виплати проводити з 01 липня 2016 року безстроково.

Відповідно до постанови від 23.03.2017 року № 1215/5942/ 5942/26 відповідачем прийняте рішення про призначення потерпілому ОСОБА_2 перерахованої щомісячної грошової суми в розмірі 1654,46 грн., виплати проводити з 01 березня 2017 року безстроково.

Постановою від 04.04.2017 року № 1215/5942/ 5942/27 потерпілому ОСОБА_2 припинено з 01.04.2017р. виплату щомісячної грошової суми в розмірі 1654,46 грн. на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, викладеного у протоколі засідання комісії №37 від 28.03.2017 з посиланням на вимоги ст.46 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Згідно довідки від 01.11.2018р. № 02/01-1924, наданої Кремінським відділенням управління, станом на 01.11.2018р. заборгованість по невиплаченим страховим коштам потерпілому ОСОБА_2 у відділенні відсутня. Виплати припинені з 01.04.2017р. на підставі протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 28.03.2018 № 37 у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає.

Позивач звернувся до Кремінського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області із заявою про виплату неотриманих за життя його батьком ОСОБА_2 страхових виплат, як члену сім`ї померлого відповідно до частини 10 статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Листом від 05.06.2018 року № 02/01-888 Кремінське відділення на звернення від 31.05.2018 року позивача повідомило, зокрема, що сума страхових виплат за період з 01.04.2017 року по 11.04.2018 року не була нарахована на момент смерті потерпілого, в розумінні статті 1227 Цивільного кодексу України спадкодавцю не належала, а тому не може передаватись членам сім`ї чи входити до складу спадщини.

Після смерті ОСОБА_2 заведено спадкову справу, з якої вбачається що позивач прийняв спадщину батька є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , дружина спадкодавця померла, а донька відмовилася від спадщини. Нотаріус звертався з запитом про надання інформації до Управління ВД Фонду у Луганській області з метою отримання відомостей щодо заборгованості перед потерпілим на виробництві ОСОБА_2 (т.1 а.с.52), згідно відповіді від 08.10.2018 Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування у Луганській області повідомлено приватному нотаріусу, що заборгованість по страховим виплатам перед потерпілим ОСОБА_2 відсутня.

Зазначені обставини визнаються сторонами у справі, а також встановлені рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 360/3210/18 від 29 травня 2023 року.

Частиною 10 статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-ХІУ визначено, що належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

У постанові від 27.01.2023 у справі 641/1368/19 Верховний Суд зазначив, що стаття 1227 ЦК України регулює питання спадкування сум соціальних виплат, право на одержання яких виникло у спадкодавця за життя, але не було ним реалізоване. За своєю правовою природою право на одержання заробітної плати, пенсії та інших подібних виплат є особистим, оскільки виникає у чітко визначеної особи і має на меті саме її матеріальне забезпечення. Тому зі смертю одержувача цих коштів правовідносини щодо їх сплати, безумовно, припиняються. Таким чином, ця стаття стосується тих платежів, право на які виникло за життя спадкодавця.

При вирішенні спорів про право на спадщину на належні спадкодавцю за життя суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що відповідно до вимог цивільного законодавства до складу спадкового майна входить лише призначена сума страхового відшкодування, а право на її призначення та виплату згідно зі статтею 1219 ЦК України до складу спадщини не входить.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах від 26 лютого 2020 року у справі № 243/2404/19-ц (провадження № 61-20134св19), від 14 квітня 2020 року у справі № 431/6232/18-ц (провадження № 61-17311св19), від 22 липня 2021 року у справі № 243/8565/20 (провадження № 61-6078св21), від 09 грудня 2021 року у справі № 243/9613/19 (провадження № 61-7355св20), від 30 червня 2021 року у справі № 243/9618/19 (провадження № 61-5556св20).

За змістом частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 360/3210/18 від 29 травня 2023 року встановлено, що «постановою від 04.04.2017 року № 1215/5942/ 5942/27 потерпілому ОСОБА_2 припинено виплату щомісячної страхової виплати з 01.04.2017р. Після цього страхові виплати ОСОБА_2 не призначались і не перераховувалися. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 , починаючи з 01 квітня 2017 року і до дня своєї смерті у встановленому законом порядку оскаржував дії Управління щодо припинення нарахування йому щомісячних страхових виплат, що за життя він виявляв інтерес та волю на те, щоб відновити нарахування цих виплат. Отже, позивач, як спадкоємець ОСОБА_2 , не має права на страхові виплати, що за життя спадкодавця йому не нараховано і на які за його життя право було припинено».

Зазначеним рішенням у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, оскільки право на призначення та виплату щомісячної страхової суми у випадку трудового каліцтва згідно із статтею 1219 ЦК України до складу спадщини не входить, а тому вимоги спадкоємця ОСОБА_1 про скасування постанови про припинення страхової виплати та зобов`язання нарахувати страхові виплати є безпідставними. Рішення суду у справі № 360/3210/18 від 29 травня 2023 року набрало законної сили 29 червня 2023 року.

Відповідно дог вимог ч. 1, 4, ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що рішенням суду у цивільній справі № 360/3210/18 від 29 травня 2023 року, що набрало законної сили, у якій брали участь ті самі особи встановлено, що право на призначення та виплату щомісячної страхової суми у випадку трудового каліцтва згідно із статтею 1219 ЦК України до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 не входить, а тому вимоги спадкоємця ОСОБА_1 про скасування постанови про припинення страхової виплати та зобов`язання нарахувати страхові виплати є безпідставними, то у означеній справі вони не підлягають доказуванню, а тому у задоволенні позову належить відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, понесені позивачем судові витрати слід віднести за його рахунок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, , адреса: Луганська область, м.Сеєвєродонецьк, вул.Шевченко,9.

Повне судове рішення складено і підписано 15 листопада 2023 року.

Суддя І.Г.Дубовенко