РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №536/1235/22

Провадження №2/534/99/23

25 травня 2023 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

у складі головуючої судді Комарової Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Струц А.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду із згаданим позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 00-3041501 від 13.04.2021 в сумі 26 430 грн, за кредитним договором № /684271 від 18.05.2021 в сумі 16 000 грн та понесені судові витрати в сумі 2 481 грн.

Заявлені вимоги мотивовані ти, що 13.04.2021 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №00-3041501. Крім того, 18.05.2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № /684271 від 27.09.2021 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27092021, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «КАЧАЙ ГРОШІ» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах боржників. Відповідно до реєстру боржників №1 від 27.09.2021 до договору факторингу №27092021 від 27.09.2021 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача. 16.02.2022 року між ТОВ «Європейська кредитна група» та ТОВ фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 16022022 у відповідності до умов якого ТОВ «Європейська кредитна група» передає ТОВ ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 .. Відповідно до реєстру боржників від 16.02.2022 до договору факторингу №16022022 від 16.02.2022 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача. Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість: за кредитним договором № 00-3041501 від 13 квітня 2021 року в сумі 26 430 грн, з яких: 10 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16 430 грн - сума заборгованості за звичайними відсотками; а також за кредитним договором № /684271 від 18 травня 2021 року в сумі 16 000 грн, з яких: 4 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 000 грн - сума заборгованості за звичайними відсотків.

У порушення взятих на себе зобов`язань, ОСОБА_1 умови договору не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 42 430 грн.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 30.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання на 25 квітня 2023 року.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, проте у судове засідання не з`явились.

Представник позивача звернувся до суду з клопотанням, в якому просить розгляд справи провести у їх відсутність, просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_1 правом подання відзиву на позов не скористався, надіслав заяву, в якій розгляд справи просить провести у його відсутність, позов визнав частково, погодився із позовною вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-3041501 від 13 квітня 2021 року в сумі 26 430 грн, проти стягнення заборгованості за кредитним договором № /684271 від 27.09.2021 заперечував.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі письмових доказів, дійшов наступних висновків.

Далі, 27.09.2021 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27092021, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «КАЧАЙ ГРОШІ» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах боржників.

Відповідно до реєстру боржників №1 від 27.09.2021 до договору факторингу №27092021 від 27.09.2021 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача.

18.05.2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № /684271 у сумі 4 000 грн на строк до 16.06.2021. Кредитний договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, згідно п.п.6.1, 6. підписання цього договору ОСОБА_1 підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил надання грошових коштів, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Європейська кредитна група», котрі є невід`ємною частиною договору. Сума надання кредиту: 4 000 грн., строк дії кредиту 30 днів, процентна ставка за користування коштами кредиту 2,5 % в день (912,5 % річних) фіксована ставка.

У свою чергу, 16.02.2022 року між ТОВ «Європейська кредитна група» та ТОВ фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 16022022, у відповідності до умов якого ТОВ «Європейська кредитна група» передає ТОВ ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 .

Відповідно до реєстру боржників від 16.02.2022 до договору факторингу №16022022 від 16.02.2022 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що договори укладені в електронній формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

При цьому, розрахунком заборгованості відповідно до кредитного договору № 00-3041501 від 13.04.2021 підтверджується, що відповідач порушив графік погашення заборгованості - кредит вчасно не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість.

Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «… боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

У зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 00-3041501 від 13.04.2021 утворилась заборгованість, яка складається: 10 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; та 16 430 грн. сума заборгованості за звичайними відсотками.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, підписана відповідачем анкета-заява про приєднання разом із умовами та правилами банку складають укладений між сторонами у справі договір про надання кредиту у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частинами 1, 2 ст.612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи зі змісту ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

На підтвердження суми заборгованості відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № /684271 від 18.05.2021 позивачем надано розрахунок заборгованості за період з 16.02.2022 по 31.08.2022 (а.с. 28), з якого вбачається, що станом на 31.08.2022 заборгованість відповідача становить 16 000 грн, з яких: 4 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 12 000 грн сума заборгованості за відсотками.

17.12.2020 Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 278/2177/15-ц, провадження № 61-22158св19 (ЄДРСРУ № 93630925) підтвердив раніше висловлену правову позицію стосовно належних доказів, які підтверджують факт видачі кредитних коштів.

Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України з урахуванням положень статей 526, 527, 530 ЦК України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором (що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30.01.2018 по справі№161/16891/15-ц).

Суд звертає увагу, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

У той же час довідка-розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку).

Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 р.№ 6-16цс15.

Пункт 50 Розділу 3 Положення про організацію бухгалтерського обліку бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №75 від 04 липня 2018 року встановлює, що первинні документи складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України. Документування операцій може здійснюватися з використанням бланків, виготовлених банком самостійно, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити форм, затверджених відповідно до законодавства України.

Первинні та зведені облікові документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування банку, від імені якого складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Банк має право самостійно визначати інші додаткові реквізити первинних документів у паперовій/електронній формі (п. 51 Розділу 3 Положення).

Також пункт 52 Положення вказує, що первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку, а унесення виправлень до первинних документів не допускається (п. 53).

Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Таким чином, виписки по рахункам або касовий документ, заява про видачу готівки можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, в разі якщо останні відповідають вимогам первинних документів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.04.2021 у справі №752/9423/15-ц, від 16.09.2020 у справі №200/5647/18.

Позивачем не надано суду належних, допустимих і достовірних доказів того, що відповідачу після укладення кредитного договору № /684271 від 18.05.2021 було видано кредит саме в сумах заявлених позовних вимог. Визначення даних сум в кредитному договорі не свідчить про отримання саме в цьому розмірі кредиту відповідачем і виконання кредитодавцями своїх зобов`язань по договору.

Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу.

Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором № /684271 від 18.05.2021 не є достатнім для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами банку та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти відповідачу, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем, а також, за відсутності належних та допустимих доказів, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов відповідного кредитного договору, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків.

Такий подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі №219/1704/17.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2ст. 78 ЦПК України).

Відтак з огляду на вищевикладене суд приходить до переконання, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами факт отримання відповідачем кредитних коштів та наявності у нього заборгованості, яка виникла внаслідок порушення ним умов кредитного договору № /684271 від 18.05.2021, а також правильність розрахунку її розміру, отже вважає, що у задоволенні позовних вимог саме в цій частині слід відмовити, у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

З урахуванням того, що відповідач позов визнав частково до початку розгляду справи по суті, суд в силу ч. 1 ст. 142 ЦПК України, приходить до висновку про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків від розміру судового збору, виходячи з пропорційного задоволення позовних вимог, сплаченого при поданні позову. Крім того, відповідач є інвалідом другої групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 08.01.2002. Відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп.

Керуючись 259, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість у сумі 26 430 (двадцять шість тисяч чотириста тридцять) грн, яка складається: з заборгованості за кредитним договором № 00-3041501 в сумі 26 430 (двадцять шість тисяч чотириста тридцять) грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Управлінню Державної казначейської служби України у м. Горішні Плавні Полтавської області повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплачений на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 судовий збір в розмірі 50 %, а саме в сумі 1240 грн 50 коп. за квитанцією № 29426 від 23.09.2022.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня оголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Апеляційна скарга в електронній формі подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , адреса: 01032, Київська область, м. Київ, вулиця Симона Петлюри, 30;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Д.Ю. Комарова

Повний текст рішення виготовлено 29.05.2023.