Справа № 953/4168/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м.Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Демченко С.В.,

секретар судового засідання Кошова О.В.,

за участю сторін:

представника позивача Васіліу С. В.,

представника відповідача Сегеди М. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України в особі Головного управління державної казначейської служби України у Харківській області про стягнення грошових коштів,

установив:

31 травня 2023 року представник позивача адвокат Васіліу С. В., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АН № 1106579 від 18 травня 2023 року, звернулася через засоби «Електронний суд» до суду з позовною заявою до Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України в особі Головного управління державної казначейської служби України у Харківській області, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача помилково сплачені кошти у розмірі 32500, 30 грн та судовий збір у розмірі 1073, 60 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на виконані у Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебувають виконавчі провадженні ВП № 33910494 та ВП № 47237607 щодо стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів. У вказаних виконавчих провадженнях був накладений арешт на все майно, яке належить ОСОБА_2 25 березня 2020 року державним виконавцем були винесені постанови про закінчення виконавчих проваджень у зв`язку зі смертю боржника. Зазначила, що спадкоємцем ОСОБА_2 є його малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , законним представником якого є позивачка. Зауважила на тому, що після закінчення вищевказаних виконавчих проваджень арешти, накладені на майно ОСОБА_2 , зняті не були, позивачка не мала можливості належним чином оформити спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_2 , тому вирішила звернутися до органу виконавчої служби. Державний виконавець повідомив позивачці, що арешт майна може бути знятий лише після сплати виконавчого зборуу розмірі 32500, 30 грн. та надав відповідні реквізити для його сплати. 12 травня 2021 року позивачка сплатила виконавчий збір у виконавчому провадженні ВП № 33910494 у розмірі 28841, 89 грн, та у виконавчому провадженні ВП № 47237607 у розмірі 3658, 41 грн, одна арешти так і не були зняті. 03 грудня 2021 року на адресу Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України був направлений адвокатський запит щодо надання інформації про те, з яких підстав не були зняті арешти. 07 грудня 2021 року Київський ВДВС надав відповідь про те, що позивачка не є стороною виконавчого провадження. З огляду на те, шо позивачка не є стороною у вищевказаних виконавчих провадженнях, тому сплачений нею виконавчий збір у загальному розмірі 32500, 30 грн підлягає поверненню, як такий, що помилково сплачений та збережений відділом виконавчої служби без достатньої правової підстави. Зауважила на тому, що позивачка зверталася до Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України із заявою про повернення сплачених нею коштів, як то передбачено наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року «Про затвердження порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів». Відповідь на вказане звернення позивачка так не отримала, а грошові кошти їй не повернуті. Зазначила, що відповідно до п. 8 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішеньу разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження. Разом з тим після закінчення вказаних виконавчих проваджень державний виконавець не відкрив виконавчі провадження щодо стягнення виконавчого збору, а тому, на переконання сторони позивача, державний виконавець не мав права вимагати від позивачки сплати виконавчого збору. Представник позивачки зауважила на тому, що державний виконавець частково виконав рішення суду, а саме реалізував автомобіль ВАЗ 2108, який за життя належав померлому ОСОБА_2 , а також вилучив автомобіль Chery Eastar, державний номерний знак НОМЕР_1 , який можливо також був реалізований, з огляду на те, що вже тривалий час позивачка не може отримати жодної інформації про вказаний автомобіль, а тому можливо державний виконавець вже утримав виконавчий збір з реалізації вказаного майна. З урахуванням викладеного, сплачений позивачкою виконавчий збір підлягає поверненню, оскільки сплачений нею помилково.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 05 червня 2023 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26 червня 2023 року за клопотанням представника позивача витребувано з Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України належним чином засвідчені копії матеріалів справи за виконавчими провадження ВП № 33910494 та ВП № 47237607 щодо стягнення з ОСОБА_2 коштів.

22 вересня 2023 року від державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Сегеди М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що на виконанні у відділі перебували виконавчі провадженні № ВП 33910494 з примусового виконання виконавчого листа № 2027/2032/2012, виданого 02 серпня 2012 року Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості у розмірі 300536, 26 грн, а також виконавче провадження ВП № 47237607 з примусового виконання виконавчого листа № 640/13006/14-ц, виданого 18 лютого 2015 року Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 35784, 11 грн. 25 березня 2023 року державний виконавець відділу на підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову про закінчення виконавчого провадження. Зауважив на тому, що позивачці на прийомі у державного виконавця відділу були надані реквізити для сплати виконавчого збору у виконавчих провадженнях ВП № 33910494 та ВП № 47237607 задля зняття арешту з нерухомого майна. Позивачка сплатила грошові кошти за вказаними реквізитами, що стало підставою для зняття арешту майна боржника.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2023 року визнано обов`язковою явку представника Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання.

12 жовтня 2023 року від представника позивача - адвоката Васіліу С. В. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, де вона вказує що у листі № 51760 від 12 грудня 2022 року відповідач фактичного описав процедуру заміни боржника, яку він повинен був провести після смерті боржника, однак цього не зробив.

27 жовтня 2023 року на адресу суду від представника позивача - адвоката Васіліу С. В. надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій просила стягнути з Державного бюджету України помилково сплачені кошти на користь ОСОБА_1 розмірі 32500, 30 грн.

03 листопада 2023 року від державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Сегеди М. на адресу суду надійшла заява про долучення доказів.

Представник позивача - адвокат Васіліу С. В. у судовому засідання позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Зазначила, що державний виконавець не мав права вимагати від позивачки сплати виконавчого збору, оскільки вона не є стороною виконавчого провадження, а тому обов`язку щодо сплати виконавчого збору у неї не виникло. Посилалася на те, що державний виконавець після закінчення виконавчих провадженьВП № 33910494 та ВП № 47237607 у зв`язку зі смертю боржника жодних інших виконавчих проваджень, зокрема щодо стягнення виконавчого збору не відкривав, а тому сплачені позивачкою грошові кошти слід вважати таким, що помилково сплачені позивачкою та безпідставно утримуються органом державної виконавчої служби без достатньої правової підстави.

Представник Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Сегеда М. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що дії державного виконавця, вчинені у виконавчих провадженнях ВП № 33910494 та ВП № 47237607, є такими, що відповідають положенням чинного законодавства. Зазначив, що позивачка звернулася до відділу з метою зняття арешту з майна боржника для того щоб належним чином оформити спадщину, у зв`язку з чим їй надані відповідні реквізити для сплати виконавчого збору. Зауважив на тому, що у Законі України «Про виконавче провадження» не передбачений порядок автоматичного скасування арештів з майна боржника, який помер, у разі наявності не сплачених витрат виконавчого провадження. Оскільки позивачка під час прийому у відділі пояснила, що вона є законним представником ОСОБА_4 , який є спадкоємцем боржника, та бажає сплатити виконавчий збір з метою зняття арешту у вказаних виконавчих провадженнях для отримання свідоцтва про право на спадщину, тому держаний виконавиць надав відповідні реквізити, що не суперечить положенням чинного законодавства. Зазначив, що 07 березня 2023 року ним були винесені постанови у виконавчих провадженнях ВП № 33910494 та ВП № 47237607 про зняття арешту з майна. З урахуванням викладеного вважає твердження позивача про те, що сплачені нею грошові кошти є безпідставно набутимиКиївським відділом державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, необгрунтованими.

Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Представник відповідача Державної казначейської служби України в особі Головного управління державної казначейської служби України у Харківській області у судове засідання не з`явився, про місце, день та час судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що на виконанні Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебували виконавчі провадження ВП № 33910494 та ВП № 47237607.

З долучених до справи матеріалів вбачається, що 17 серпня 2012 року державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Хаблов В. М. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 33910494) з примусового виконання виконавчого листа № 2027/2032/2012, виданого 02 серпня 2012 року Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 боргу у розмірі 300536, 26 грн.

03 вересня 2012 року у виконавчому провадженніВП № 33910494 державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Хаблов В. М. виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, на підставі якої накладений арешт на все майно, що належить боржнику.

Крім того, 17 вересня 2012 року у виконавчому провадженні ВП № 33910494 винесена постанова про арешт коштів боржника.

03 жовтня 2012 року у виконавчому провадженні ВП № 33910494 державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Хаблов В. М. виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, на підставі якої накладений арешт на транспортний засіб ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_2 та транспортний засіб Chery Eastar, державний номерний знак НОМЕР_1 , які належать ОСОБА_2

16 жовтня 2012 року у виконавчому провадженні ВП № 33910494 державний виконавець Хаблов В. М. виніс постанову про стягнення з боржника ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 30053, 62 грн.

28 березня 2017 року у виконавчому провадженні ВП № 33910494 старший державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Мазуріна О. М. винесла постанову про зняття арешту з майна, на підставі якої знятий арешт з автомобіля ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_2 .

28 березня 2017 року у виконавчому провадженні ВП № 33910494 старший державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Мазуріна О. М. винесла постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, на підставі якої стягнуто з боржника ОСОБА_2 витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 150 грн.

25 березня 2020 року у виконавчому провадженні ВП № 33910494 державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гордійчук В. С. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

07 березня 2023 року у виконавчому провадженні ВП № 33910494 державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Сегеда М. виніс постанова про зняття арешту з майна, в якій вказано, що виконавчий збір та витрати виконавчого провадження стягнуті у повному обсязі.

Крім того, 23 березня 2015 року державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Харківського управління юстиції Манерко Д. Д. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №47237607 з примусового виконання виконавчого листа № 640/13006/14-ц, виданого 18 лютого 2015 року Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 35784, 11 грн.

31 березня 2015 року у виконавчому провадженні ВП № 47237607 винесена постанова про стягнення з боржника ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 3578, 41 грн.

16 вересня 2015 року у виконавчому провадженні ВП № 47237607 державний виконавець Конюхова В. А. винесла постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 80 грн.

16 вересня 2015 року у виконавчому провадженні ВП № 47237607державний виконавець Конюхова В. А. винесла постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, на підставі якої накладений арешт на все майно боржника ОСОБА_2

12 вересня 2016 року у виконавчому провадженні ВП № 47237607 винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, на підставі якої накладений арешт на автомобіль ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_2 .

07 квітня 2017 року у виконавчому провадженні ВП № 47237607 головний державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Казанцев Д. О. виніс постанову про зняття арешту з майна, на підставі якої знятий арешт з автомобіля ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_2 .

25 березня 2020 року у виконавчому провадженні ВП № 47237607 державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гордійчук В. С. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

07 березня 2023 року у виконавчому провадженні ВП № 47237607 державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Сегеда М. виніса постанову про зняття арешту з майна, в якій вказано, що виконавчий збір та витрати виконавчого провадження стягнуті у повному обсязі.

З долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 20 серпня 2018 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області за актовим записом 12316 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зі змісту долученої до матеріалів справи копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 грудня 2022 року, виданої державним нотаріусом П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Кретовою О., слідує, що ОСОБА_6 , від імені якого діє його законний представник - мати ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , з тих підстав, що на належне ОСОБА_2 майно встановлено обтяження, а саме арешт.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 24 травня 2018 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області за актовим записом № 1082, батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є: батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_1 .

З квитанції № 0.0..1 від 12 травня 2021 року слідує, що платник ОСОБА_1 перерахувала на рахунок одержувача Київського ВДВС м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції грошові кошти у розмірі 28841, 89 грн, призначення платежу ВП № 33910494.

Крім того, відповідно до квитанції № 0.0..1 від 12 травня 2021 року, ОСОБА_1 перерахувала на рахунок одержувача Київського ВДВС м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції грошові кошти у розмірі 3658,41 грн, призначення платежу ВП № 47237607.

Зі змісту долученого до матеріалів справи листаКиївського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України № 12316 від 07 грудня 2021 року вбачається, що адвокат Васіліу С. В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , зверталася до органу виконавчої служби із запитом щодо надання інформації стосовно виконавчих проваджень ВП № 33910494 та ВП № 47237607, на що була надана відповідь, що ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження, тому надати запитувану інформацію неможливо.

З долученого до матеріалів справи листа Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 12 грудня 2022 року слідує, що ОСОБА_1 зверталася із заявою до відділу виконавчої служби про повернення помилково сплачених коштів у розмірі 28841, 89 грн у виконавчому провадженні ВП № 33910494 та 3658,41 грн у виконавчому провадженні ВП № 47237607, на що надано відповідь про те, що відділ направив запит до нотаріальної контори з метою встановлення, чи є ОСОБА_1 правонаступником померлого ОСОБА_2 .

Як слідує зі змісту листа державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Кретової О. № 70/01-16 від 13 січня 2023 року, ОСОБА_1 зверталася до П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від права на прийняття спадщини, а тому вона не є правонаступником після померлого ОСОБА_2 .

Позивачка в обґрунтування своїх позовних вимогпро стягнення грошових коштів,посилається на те, що сплачені нею грошові кошти у виконавчих провадженнях ВП № 33910494 та ВП № 47237607, є безпідставно набутими у розумінні ст.1212 ЦК України, оскільки Київський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України не мав правових підстав вимагати сплати від неї виконавчого збору у вказаних виконавчих провадження, тому що вона не є стороною виконавчого провадження, крім того, державний виконавець після закінчення виконавчих проваджень не відкрив виконавчі провадженя щодо стягнення виконавчого збору, а тому перераховані нею кошти на рахунок органу виконавчої служби є безпідставно набутим майном, тобто утримуються Київським відділом державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Українибез достатньої правової підстави.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.

Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання невигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року справа № 206/2212/18 (провадження № 61-5624св19).

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує саме на відсутність правової підстави отримання та збереження Київським відділом державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України сплачених нею грошових коштів.

Суд не погоджується з вказаною позицією сторони позивача, виходячи з такого.

З матеріалів виконавчих проваджень ВП № 33910494 та ВП № 47237607 слідує, що у зв`язку з відкриттям цих виконавчих проваджень на підставі виданих судами виконавчих листів про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_2 , державним виконавцем було винесено постанови про арешт коштів боржника, арешт майна боржника, а також про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, що відповідає положенням Закону України «Про виконавче провадження».

З аналізу наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що ОСОБА_2 не виконав зобов`язання у виконавчих провадженнях ВП № 33910494 та ВП № 47237607 та не сплатив виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, а тому вимога про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у вище вказаних виконавчих провадження, є законною.

Підставою для виникнення у боржника обов`язку зі сплати таких витрат є сам факт наявності відкритого виконавчого провадження, під час виконання якого державний виконавець виконує обов`язки, покладені на нього Законом України «Про виконавче провадження».

У зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_8 вказані виконавчі провадження були закінчені на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку із смертю боржника.

При цьому положеннями Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено автоматичне скасування арешту з майна боржника у випадку закінчення виконавчого провадження у зв`язку з його смертю.

Натомість відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» встановлена умова про те, що арешт не знімається у випадку наявності несплачених витрат виконавчого провадження та виконавчого збору.

Позивачка вказує, що сплатила вказані грошові кошти в якості виконавчого збору для необхідності зняття арешту з майна боржника ОСОБА_2 з метою отримання спадщини після його смерті його малолітнім сином, законним представником якого є сама позивачка, однак оскільки вона не є стороною виконавчого провадження, тому вважає, що не має обов`язку сплачувати за померлого боржника виконавчий збір та вважає вказані грошові кошти помилково сплаченими.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Суд зауважує, що згідно з абзацом першим частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

З аналізу викладених положень слідує, що у разі смерті боржника державний виконавець може вирішити питання про залучення правонаступників, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Отже позивачка мала об`єктивну можливість звернутись із заявою про заміну сторони виконавчого провадження та залучити до участі у виконавчому провадженні законного представника потенційного спадкоємця малолітнього ОСОБА_9 .

Суд звертає увагу, що відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

З аналізу наданих суду сторонами справи доказів встановлено, що постанови державного виконавця про закінчення виконавчих проваджень ВП № 33910494 та ВП № 47237607 від 25 березня 2020 року ніким не оскаржувалися, керівництвом органу державної служби не скасовувалися, тобто є чинними на дату розгляду справи, інших доказів, які б спростовували такі висновки суду, не надано.

Положеннями п. 2 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

З долучених до матеріалів справи постанов державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гордійчук В. С. від 07 березня 2023 року, винесених у виконавчих провадженнях ВП № 33910494 та ВП № 47237607, вбачається, що виконавчий збір та витрати виконавчого провадження стягнуті у повному обсязі, у зв`язку з чим на підставі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» зняті арешти з майна боржника ОСОБА_2 , накладені у виконавчих провадженнях ВП № 33910494 та ВП № 47237607.

Положеннями ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Дійсно, як вказує позивачка, з долучених до матеріалів справи доказів суд встановив, що позивачка сплатила виконавчий збір 12 травня 2021 року, а державний виконавець всупереч імперативних вимог ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», грубо порушуючи процесуальні строки, виніс постанови про зняття арешту лише 07 березня 2023 року, але це не позбавляло позивачку як законного представника спадкоємця та заінтересовану особу звернутися до суду зі скаргою на бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо невиконання вимог ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» у передбачений законом строк.

Матеріали справи не містять доказів того, що позивачка зверталася до керівника органу виконавчої служби чи до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця.

Разом з тим суд вважає непідтвердженими доводи позивачки про безпідставне отримання органом державної виконавчої служби сплачених нею грошових коштів в якості виконавчого збору, оскільки вказані кошти вона сплатила за власним бажанням з метою зняття арешту з майна померлого боржника ОСОБА_2 для отримання права на це майно потенційним спадкоємцем малолітнім ОСОБА_10 , законним представником якого вона є, з огляду на те, що нормами Закону України «Про виконавче провадження» не встановлено обов`язку саме сторони виконавчого провадження сплачувати виконавчий збір.

Аналізуючи обставини справи, суд встановив, що позивачка, не ініціюючи питання щодо заміни сторони у виконавчому провадженні, сплатила виконавчий збір у виконавчих провадженнях ВП № 33910494 та ВП № 47237607 з метою зняття арешту з майна боржника ОСОБА_2 , накладеного у вказаних виконавчих провадженнях, задля подальшого оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 .

З долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що арешти, накладені у виконавчих провадженнях ВП № 33910494 та ВП № 47237607 скасовані у зв`язку зі сплатою виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, що відповідає положенням п. 2 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Водночас виконавчі провадження ВП № 33910494 та ВП № 47237607 були закінчені у зв`язку зі смертю боржника, у яких був нестягнутий виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, що у свою чергу, на переконання суду, виключає факт абсолютної безпідставності набуття органом ДВС грошових коштів як витрат виконавчого провадження.

Також сторона позивача, стверджуючи про те, що відповідач не мав права вимагати від позивачки сплати виконавчого збору у виконавчих провадження ВП № 33910494 та ВП № 47237607 задля зняття арешту з майна боржника, посилається зокрема на положення ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 8 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, та зазначає, що, оскільки державний виконавець після закінчення виконавчих проваджень не відкрив інших проваджень щодо стягнення виконавчого збору, тому позивачка не повинна була сплачувати на вимогу державного виконавця виконавчий збір.

Так, загальні підстави для стягнення виконавчого збору врегульовані положенням ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Положеннями ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» встановлений перелік підстав, за наявності яких виконавчий збір не стягується, а саме:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

З аналізу положень ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що у вказаному переліку відсутня така підстава для не стягнення виконавчого збору, як смерть боржника, а тому відсутні підстави стверджувати про те, що стягнення виконавчого збору у зазначених випадках суперечить вимогам законодавства, та що державний виконавець, стягуючи виконавчий збір у виконавчих провадженняхВП № 33910494 та ВП № 47237607 діяв незаконно за відсутності на те правових підстав.

Положеннями ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження»передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Положенням ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» кореспондують положення п. 8 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Результат аналізу вказаних правових норм дає підстави для висновку, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься лише у разі закінчення виконавчого провадженняз підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто.

Водночас, з матеріалів долучених до справи, зокрема зі змісту постанов про закінчення виконавчих проваджень ВП № 33910494 та ВП № 47237607 від 25 березня 2020 року вбачається, що вказані виконавчі провадження закінчені на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку із смертю боржника.

На підставі наведеного та з урахуванням вказаних вище положень, суд дійшов висновку, що у даному випадку державний виконавець не мав обов`язку виносити постанову про стягнення виконавчого збору, оскільки такий обов`язок прямо не передбачений законом.

Суд вважає, що при розгляді справи слід врахувати і те що при виконанні професійних обов`язків, визначених законодавством України, головний державний виконавець не мав передумов для нестягнення витрат виконавчого провадження, такі витрати стягнуті відповідно до положень статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є необґрунтованими та безпідставними, оскільки мета задля якої позивачка сплачувала відповідні кошти, досягнута, арешти, накладені у виконавчих провадженнях ВП № 33910494 та ВП № 47237607 скасовані, отже її очікування справдились, належних та допустимих доказів того, що державний виконавець не мав права стягувати виконавчий збір у даному випадку, суду не надано, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 78, 80, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України в особі Головного управління державної казначейської служби України у Харківській області про стягнення грошових коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Відповідач Київський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, , місцезнаходження: м. Харків, вул. Студентська, буд. 5/4.

Відповідач - Державна казначейська служба України в особі Головного управління державної казначейської служби України у Харківській області, , місцезнаходження: м. Харків, вул. Бакуліна, буд. 18.

Повний текст рішення складений 27 листопада 2023 року.

Суддя С.В. Демченко