Провадження: 2/484/840/23
Справа: 484/2654/23
У Х В А Л А

про забезпечення позову

26 травня 2023 року м. Первомайськ

Суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Закревський В.І., розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Кізік А.М. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості проданого спільного майна,

В С Т А Н О В И В:

До Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла заява від представника заявника (позивача) ОСОБА_1 - адвоката Кізік А.М. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості проданого спільного майна. У заяві про забезпечення позову міститься прохання накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, належне ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає : АДРЕСА_1 ), у межах ціни позову, а саме: 5 182 194 (п`ять мільйонів сто вісімдесят дві тисяч сто дев`яносто чотири) грн. 00 коп. та накласти арешт на грошові кошти ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає: АДРЕСА_1 ), які знаходяться на будь-яких банківських рахунках, що належать ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає: АДРЕСА_1 ) відкритих у банківських установах України, у межах ціни позову , а саме: 5 182 194 (п`ять мільйонів сто вісімдесят дві тисячі сто дев`яносто чотири) грн. 00 коп.

В обґрунтування заяви зазначено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення компенсації 1/2 частини вартості проданого без згоди ОСОБА_1 транспортних зсобів. ОСОБА_1 вказує, що ОСОБА_2 з моменту припинення спільного проживання, тобто з 2019 року, з метою уникнення розподілу майна здійснила перереєстрацію (продаж) всього майна, яке було набуто сторонами за час їх спільного проживання. Переоформлення майна (транспортних засобів) було здійснено після припинення їхнього спільного проживання, за мінімальну ціну, яка не відповідає ринковій, що свідчить про навмисне ухилення ОСОБА_2 від розподілу майна і позбавлення його у майбутньому отримати компенсацію вартості 1/2 частини майна. Крім того, відповідачем ОСОБА_2 , після припинення фактичних шлюбних відносин без згоди ОСОБА_1 за договорами купівлі-продажу відчужила транспортні засоби в період з 03.09.2019 року по 09.10.2019 року своїм близьким родичам - ОСОБА_3 та матері ОСОБА_4 , а отримані кошти були використані нею не в інтересах сім`ї, а саме: TRAILOR S 383, TRAILOR S 383EL, FRUEHAUFT T 34T1RP, TRAILOR S38EL1C, FRUEHAUF TF 34T13RAA, TRAILOR S 383EL1C TRAILOR S 383 EL LAND ROVER RANGE ROVER, a також DAF FT XF 105.460, VOLVO FH 12, DAF FT XF 105 460, DAF XF 105.460, DAF XF 105.510, DAF FT 95 XF 430, DAF XF 95.480, MERCEDES- BENZ SPRINTER 315 CD1, DAF XF 105.460. Також, за час спільного проживання сторони придбали наступне майно, яке було зареєстроване на ім`я ОСОБА_2 , яке вже було предметом розподілу у справі № 484/5407/19:

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0388 площею 0,12 га розташована в межах Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, відповідно до договору купівлі-продажу від 02.07.2016 року;

- земельну ділянку з к/н 481040000:06:031:0005 площею 0,0887 га розташована в межах Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області;

- житловий будинок загальною площею 90,8 кв.м. розташований по АДРЕСА_2 , відповідно до договору купівлі-продажу від 12.04.2016 року;

- житловий будинок загальною площею 42,01 кв.м. по АДРЕСА_3 , відповідно до договору купівлі-продажу від 29.10.2015 року;

- земельну ділянку з к/н :07:023:0008 площею 0,7779 га по АДРЕСА_3 ;

- земельну ділянку к/н :06:024:0140 площею 0,3 га для обслуговування автостоянки розташованої за адресою АДРЕСА_4 , договір купівлі-продажу від 13.04.2018 року;

- земельну ділянку з к/н :06:024:0020 площею 0,2224 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_4 , договір купівлі-продажу від 14.06.2018 року;

- відкриту стоянку для автомашин, нежитлова будівля площею 13 кв.м. розташована за адресою АДРЕСА_4 , договір купівлі-продажу від 12.11.2015 року;

- комплекс нежитлових будівель, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа 49,5 кв.м., розташований по АДРЕСА_4 , договір купівлі-продажу від 12.11.2015 року;

-земельну ділянку з к/н :02:000:0387 площею 0,12 га розташована в межах Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, договір купівлі- продажу від 31.07.2015 року;

-земельну ділянку з к/н :02:000:0386, площею 0,12 га розташованої в межах Грушівської с/р Первомайського р-ну Миколаївської обл., договір купівлі-продажу від 31.07.2015 року;

-нежитлову будівлю-магазин загальною площею 50,3 кв.м. розташована за адресою АДРЕСА_5 , св-цтво на право власності номер 63410 від 18.01.2013 року;

- квартиру однокімнатну загальною площею 33,40 кв.м. розташований за адресою АДРЕСА_4 , договір купівлі-продажу від 19.06.2012 року;

-нежитлове приміщення-магазин, розташоване за адресою АДРЕСА_6 , договір купівлі-продажу від 10.04.2012 року.

Після припинення спільного проживання, ОСОБА_4 було відчужено майже все нерухоме майно, яке оформлено на її ім`я, окрім житлового будинку, розміщеного за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки у будинку зареєстровані спільні діти сторін, а без згоди позивача ОСОБА_1 , як батька спільних дітей сторін, відчужити такий будинок неможливо.

Крім того, у власності ОСОБА_2 залишилось нерухоме майно, нежитлове приміщення - магазин, розташоване за адресою АДРЕСА_5 . Вказане нерухоме майно не було відчужено ОСОБА_2 лише з тієї причини, що таке нерухоме майно вбудовано у комплекс нежитлових приміщень житлового будинку та право власності оформлено на 70/100 загальної площі нежитлових приміщень, відповідно, для відчуження такого майна необхідно було отримати згоду всіх співвласників, чого ОСОБА_2 не встигла зробити, оскільки у рамках справи № 484/5407/19, судом було накладено заборону відчуження на майно ОСОБА_2 .

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області у справі № 484/5407/19 від 29.11.2019 року вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження майна, не дивлячись на таку ухвалу, ОСОБА_2 вдалося відчужити на ім`я іншої рідної тітки ОСОБА_5 всі земельні ділянки, нежитлові приміщення про Проспекту Праці, однокімнатну квартиру.

Заявник (позивач) стверджує, що відчуження більшої частини майна, здійснювалось ОСОБА_2 у період з 01.09.2019 року по 31.12.2019 року, а отже після фактичного припинення спільного проживання сторін. При цьому, відчуження майна здійснювалось близьким родичам, за вкрай заниженим цінам, що свідчить про те, що метою такого відчуження було виключно унеможливлення розподілу майна та отримання компенсації за таке майно заявником (позивачем) ОСОБА_1 . Крім того, у справі № 484/5407/19 Первомайським міськрайонним Миколаївської області судом винесено рішення від 03.04.2023 року (повний текст складено 12.04.2023 року), яким передбачається стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсації за реалізовані транспортні засоби, які були предметом розгляду у цій справі. Розмір компенсації становить 2711142 (два мільйони сімсот одинадцять тисяч сто сорок дві) грн. Рішення у справі не набрало законної сили. Тобто, зі сторони ОСОБА_2 вчинено всі можливі дії для унеможливлення фактичного розподілу майна з позбавленням будь-якої можливості отримати грошову компенсацію за вже реалізоване нею майно.

На думку представника заявника (позивача) ОСОБА_1 наведені обставини свідчать про те, що у разі не забезпечення позову, ОСОБА_2 продовжуватиме вчиняти дії які призведеть до відсутності у неї майна, що унеможливить виконня рішення суду, а лише накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача ОСОБА_2 може реально забезпечити виконання рішення суду у справі.

Дослідивши матеріали заяви, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Судом встановлено, що до суду 24.05.2023 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 1/2 чатини компенсації вартості проданих транспортних засобів, яка складає 5 182 194 (п`ять мільйонів сто вісімдесят дві тисячі сто дев`яносто чотири) грн. 00 коп.

Представник ОСОБА_1 вказує, що ОСОБА_2 з моменту припинення спільного проживання, тобто з 2019 року, з метою уникнення розподілу майна здійснила перереєстрацію (продаж) всього майна, яке було небуто сторонами за час їх спільного проживання. Переоформлення майна було здійснено після припиення їхнього спільного проживання, за мінімальну ціну, яка не відповідає ринковій. Також, відповідачем ОСОБА_2 , після припинення фактичних шлюбних відносин без згоди ОСОБА_1 за договорами купівлі-продажу відчужила транспортні засоби в період з 03.09.2019 року по 09.10.2019 року своїм близьким родичам - ОСОБА_3 та матері ОСОБА_4 , а отримані кошти були використані нею не в інтересах сім`ї, а саме: TRAILOR S 383, TRAILOR S 383EL, FRUEHAUFT T 34T1RP, TRAILOR S38EL1C, FRUEHAUF TF 34T13RAA, TRAILOR S 383EL1C TRAILOR S 383 EL LAND ROVER RANGE ROVER, a також DAF FT XF 105.460, VOLVO FH 12, DAF FT XF 105 460, DAF XF 105.460, DAF XF 105.510, DAF FT 95 XF 430, DAF XF 95.480, MERCEDES- BENZ SPRINTER 315 CD1, DAF XF 105.460. Також, за час спільного проживання сторони придбали наступне майно, яке було зареєстроване на ім`я ОСОБА_2 , яке вже було предметом розподілу у справі № 484/5407/19:

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0388 площею 0,12 га розташована в межах Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, відповідно до договору купівлі-продажу від 02.07.2016 року;

- земельну ділянку з к/н 481040000:06:031:0005 площею 0,0887 га розташована в межах Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області;

- житловий будинок загальною площею 90,8 кв.м. розташований по АДРЕСА_2 , відповідно до договору купівлі-продажу від 12.04.2016 року;

- житловий будинок загальною площею 42,01 кв.м. по АДРЕСА_3 , відповідно до договору купівлі-продажу від 29.10.2015 року;

- земельну ділянку з к/н :07:023:0008 площею 0,7779 га по АДРЕСА_3 ;

- земельну ділянку к/н :06:024:0140 площею 0,3 га для обслуговування автостоянки розташованої за адресою АДРЕСА_4 , договір купівлі-продажу від 13.04.2018 року;

- земельну ділянку з к/н :06:024:0020 площею 0,2224 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_4 , договір купівлі-продажу від 14.06.2018 року;

- відкриту стоянку для автомашин, нежитлова будівля площею 13 кв.м. розташована за адресою АДРЕСА_4 , договір купівлі-продажу від 12.11.2015 року;

- комплекс нежитлових будівель, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа 49,5 кв.м., розташований по АДРЕСА_4 , договір купівлі-продажу від 12.11.2015 року;

-земельну ділянку з к/н :02:000:0387 площею 0,12 га розташована в межах Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, договір купівлі- продажу від 31.07.2015 року;

-земельну ділянку з к/н :02:000:0386, площею 0,12 га розташованої в межах Грушівської с/р Первомайського р-ну Миколаївської обл., договір купівлі-продажу від 31.07.2015 року;

-нежитлову будівлю-магазин загальною площею 50,3 кв.м. розташована за адресою АДРЕСА_5 , св-цтво на право власності номер 63410 від 18.01.2013 року;

- квартиру однокімнатну загальною площею 33,40 кв.м. розташований за адресою АДРЕСА_4 , договір купівлі-продажу від 19.06.2012 року;

-нежитлове приміщення-магазин, розташоване за адресою АДРЕСА_6 , договір купівлі-продажу від 10.04.2012 року.

Після припинення спільного проживання, ОСОБА_4 було відчужено майже все нерухоме майно, яке оформлено на її ім`я, окрім житлового будинку, розміщеного за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки у будинку зареєстровані спільні діти сторін, а без згоди позивача ОСОБА_1 , як батька спільних дітей сторін, відчужити такий будинок неможливо.

Крім того, у власності ОСОБА_2 залишилось нерухоме майно, нежитлове приміщення - магазин, розташоване за адресою АДРЕСА_5 . Вказане нерухоме майно не було відчужено ОСОБА_2 .

У справі № 484/5407/19 Первомайським міськрайонним Миколаївської області судом винесено рішення від 03.04.2023 року (повний текст складено 12.04.2023 року), яким передбачається стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсації за реалізовані транспортні засоби, які були предметом розгляду у цій справі. Розмір компенсації становить 2711142 (два мільйони сімсот одинадцять тисяч сто сорок дві) грн. Рішення у справі не набрало законної сили.

Таким чином, встановлено, що між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 існує спір щодо поділу спільного майна та виплати грошової компенсації за майно.

Пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної у рішенні Конституційного Суду України від 31 травня 2011 року у справі№ 4-рп/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 ЦПК України: з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини цьогорішення).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обгрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Вжиття судом заходом забезпечення позову у вигляді накладення арешту на рухоме та нерухоме майно в межах заявлених вимог про стягнення грошових коштів у розмірі заявленому у позові та накладення арешту на рахунки, у наведених вище обставинах справи, є співмірним способом забезпечення позову.

У свою чергу, обов`язковості з`ясування при вжитті заходів забезпечення позову вартості майна, на яке судом накладається арешт, закон не передбачає (правова позиція Верховного Суду у справі N911/1695/18).

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по сулі позову.

Обставини, наведені у заяві є не спростовними, в частині дій відповідача щодо відчуження майна для уникнення його розподілу та позбавити можливості отримати компенсацію за таке відчужене майно позивачем, вжиття заходів забезпечення позову у цій справі є обґрунтованим та співмірним.

При цьому, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

ЄСПЛ у рішенні "Пподан проти Молдови" наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін. Не може бути й мови, щоб закріплені в пункті 1 статті б процесуальні гарантії, що надаються сторонам, - справедливий, відкритий та швидкий судовий розгляд - не передбачали виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно доступу до суду та провадження у справі, скоріш за все призвело б до виникнення ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, підписавши Конвенцію. Таким чином, виконання рішення, постановленого судом, має вважатися невіддільним складником "судового розгляду", передбаченого у статті 6.

Сфера зобов`язань Договірних держав за статтею 13 коливається в залежності від природи скарги заявника; проте засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як на практиці, так і за законом (рішення у справі "Кудла проти Польщі"). Існування такого засобу повинно бути достатнім не тільки в теорії, але й на практиці, без чого йому бракуватиме необхідної доступності та ефективності (рішення ЄСПЛ у справі "Міфсуд проти Франції" та у справі "Пантелеєнко проти України").

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На цс вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України N 15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року у справі N 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (пункт 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України N 3-рп/2003 від 30 січня 2003 року у справі N 1-12/2003).

З огляду на викладене, враховуючи предмет та підстави позову та приймаючи до уваги, що обраний позивачем захід у вигляді накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно та грошові кошти які належить відповідачу ОСОБА_2 , спрямований на ефективний захист та поновлення порушених прав Позивача і може забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

В той же час, не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до ускладнення відновлення порушених прав позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись нормами ст.ст. 48, 52 Закону України «Про виконавче провадження», ст.149, 150 -153, 157, 258, 260, 353-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості проданого спільного майна, задоволити повністю.

Забезпечити позов шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, належне ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає : АДРЕСА_1 ), у межах ціни позову, а саме: 5 182 194 (п`ять мільйонів сто вісімдесят дві тисяч сто дев`яносто чотири) грн. 00 коп.;

- накласти арешт на грошові кошти ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає: АДРЕСА_1 ), які знаходяться на будь-яких банківських рахунках, що належать ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає: АДРЕСА_1 ) відкритих у банківських установах України, у межах ціни позову , а саме: 5 182 194 (п`ять мільйонів сто вісімдесят дві тисячі сто дев`яносто чотири) грн. 00 коп.

На підставі ч. 1 ст.157 ЦПК України ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Миколаївського апеляційного суду .

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя :