Справа №760/9530/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Фареник А.О.

заявника- ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції / м.Київ/ Лебедєвої Л.Ю., суд

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із скаргою і просить зобов`язати головного державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лебедєву Л.Ю. зняти арешт, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника на оголошення заборони на його відчуження за виконавчим провадженням ВП № 37811092 ВДВС Солом`янського РУЮ у м.Києві.

Посилається на те, що у ВП № 37811092 ВДВС Солом`янського РУЮ у м.Києві був накладений арешт на все його майно у виконавчому провадженні, де стягувачем була ОСОБА_2 .

На його звернення від 23 березня 2023 року за підписом головного державного виконавця Лебедєвої Л.Ю. була надана відповідь про те, що виконавчі провадження за 2014-2015 роки знищені, а виконачий документ, де стягуваечм була ОСОБА_2 , повернутий.

З урахуванням цього зазначила, що підстави для відновлення виконавчого провадження з метою зняття арешту відсутні.

Після повернення виконавчого документа стягувач не скористалася своїм правом на повторне його звернення до виконання.

Зазначив також, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , а наявність арешту на майно позбавляє його можливості розпоряджатися нею.

Виходячи з цього, просить задовольнити скаргу.

Справа була зареєстрована в канцелярії суду 01 травня 2023 року і відповідно до ст.33 ЦПК України визначено склад суду.

Ухвалою суду від 04 травня 2023 року було відкрито провадження у справі.

Завяник у судовому засіданні скаргу підтримав.

Інші учасники у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Про причину неявки суд до відома не поставили.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу в їх відсутності.

Заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що постановою Відділу державної виконавчої служби Солом`янського РУЮ у м.Києві від 08 травня 2013 року в межах виконавчого провадження № 37811092 бу внакладений арешт на все рухоме майно заявника.

Дані обставини підтверджуються інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 331612220 від 09 травня 2023 року.

З листа Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м.Києві від 20 квітня 2023 року на звернення заявника вбачається, що арешт був накладений в межах виконавчого провадження № 37811092, стягувачем у якому була ОСОБА_2 .

Постановою державного виконавця від 16 червня 2014 року виконавчий документ був повернутий стягувачу, а виконавчі провадження за 2014-2015 роки знищені.

/ а.с. 16 - 17 /

Заявник у судовому засіданні зазначив, що повторно виконавчий документ стягувачем не пред`являвся до виконання, так як боргові зобов`язання перед стягувачем ним були виконані добровільно.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче проваження» / в редакції Закону України № 606-XIV від 21 квітня 1999 року на момент виникнення спірних правовідносин / примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі ст.11 Закону державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника.

Підстави для повернення виконавчого документа, в межах виконавчого провадження в якому був накладений арешт на майно заявника в 2013 році, були врегульовані ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу

(посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Листом Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м.Києві від 20 квітня 2023 року та Інформаційною довідкою з Державного реєстру ручевих прав підтверджується, що після повернення виконавчого документа арешт з майна заявника знятий не був.

Підстави для зняття арешту з майна боржника за ініціативою державного виконавця врегульовано ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404- VIII від 02 червня 2016 року.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашеннязаборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 203/3435/21 від 12 жовтня 2022 року, арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.

З урахуванням цього наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та відсутність у необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, бездіяльність виконавчої служби щодо незняття арешту з майна заявника є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння його майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 19, 41 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 5, 18, 26, 39, 40, 56, 59, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 2,10,12,76-81, 258,259,260, 261, 263, 447-453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити частково.

Зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві від 15 травня 2013 року у виконавчому провадженні № ВП37811092, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 30 травня 2023 року.

Суддя Л. А. Шереметьєва