Справа № 510/765/21
Провадження № 2/510/214/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.11.2023 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді - Бошков І.Д.,

за участю: секретаря - Березенко С.П.,

розглядаючи у підготовчому відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву.

Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягала, просила розглянути справу без її участі та у відсутності позивача, про що надала письмову заяву.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч.3ст.200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін та їх і/н; копія свідоцтва про уклдання шлюбу між ОСОБА_3 ;копія свідоцтва про одруження ОСОБА_4 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_5 ; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами АДРЕСА_1 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 ; копія заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини від 21.01.2020р.; копія свідоцтва про ОСОБА_3 ; копія будинкової книги; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_6 ; копія довідки виконкому Ренійської міської ради від 04.08.2005р.; копія рішення виконкому Ренійської міської ради від 15.01.1976р.; копія акту від 01.01.1976р.; копія договору про надання у безстрокове користування земельну ділянку для будівництва індивідуального жилого будинку від 30.01.1976р.; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку від 04.05.2021р.; копія постанов нотаріусу про відмову у вчинені нотаріальної дії від 25.04.2021р.; лист Ренійської районної державної нотаріальної контори від 05.11.2022ро.; копія спадкової справи № 125/2020, відкрита після смерті ОСОБА_6 .

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 . За життя йому належало: житловий будинок із надвірними спорудами АДРЕСА_1 , на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва від 30.01.1976р.

Після його смерті відкрилась спадщина на зазначене майно. На випадок смерті ОСОБА_3 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив. Тому, спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги після його смерті були: дружина ОСОБА_6 та його діти - сторони по справі. Позивач ОСОБА_1 у встановлений законодавством строк не звернулась до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини, проте на момент смерті батька його дружина ОСОБА_6 та його донька ОСОБА_1 проживали разом із померлим,що підтверджується записами у будинковій книзі, тобто прийняли спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідач син ОСОБА_2 не вчинив жодних дій щодо прийняття спадщини. Таким чином, позивач та її матір прийняли спадщину у вигляді житлового будинку по частині кожна, однак юридично її не оформили.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 за життя їй належала спадкового житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями АДРЕСА_1 , яку вона прийняла фактично після смерті чоловіка.

На випадок смерті ОСОБА_6 розпорядилась належним їй майном, залишила заповіт на ім`я позивача, тобто своєї доньки ОСОБА_1 . Тому спадкоємство здійснюється за заповітом. Позивач у відповідний 6-місячний строк після смерті спадкодавця (як спадкоємиця за заповітом) звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За зверненням позивача була відкрита спадкова справа № 125/2020. Відповідач не вчинив жодних дій щодо прийняття спадщини та не заперечує проти того щоб позивач оформила спадщину на своє ім`я.

Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що нотаріусом було винесено вмотивовану постанову про відмову. Після смерті ОСОБА_1 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлої ОСОБА_6 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, спадкоємців які б мали обов`язкову частку у спадщині немає.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 є спадкоємцями за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 . Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Після смерті ОСОБА_3 вони прийняла спадщину у вигляді спадкового будинку по частині кожна, фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, як спадкоємці першої черги.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивача - ОСОБА_6 . Позивач як спадкоємець за заповітом подала до нотаріусу заяву про прийняття спадщини після її смерті, отже вважається такою, що її прийняла. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки її воля, як спадкоємця за законом, була виражена у її діях щодо звернення з відповідною заявою до нотаріуса.

Таким чином, позивач прийняла спадщину у вигляд частини будинку після смерті матері в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Іншу частину прийняла після смерті батька. Однак, вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки в наданих державному нотаріусу для огляду необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину після померлих батьків були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, що стало підставою для прийняття рішення про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, про що винесено вмотивовані постанови нотаріусу, у зв`язку із чим позивач була вимушена звернутися до суду із позовом для захисту своїх невизнаних прав.

У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на вищевказане спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом однак, з незалежних від неї причин вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на вищевказане спадкове майно, у зв`язку із чим була вимушена звернутися за захистом прав та інтересів до суду.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1217, 1223, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков