Справа № 509/5522/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Кочко В.К.,

при секретарі - Савченко М.В.,

за участю представників позивача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт.Овідіополь цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах своїх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , Державного реєстратора виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Хорушуна Вадима Миколайовича про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та записів про право власності,

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2022 року ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах своїх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , Державного реєстратора виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Хорушуна Вадима Миколайовича про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та записів про право власності, витребування майна з незаконного володіння.

29.06.2023 року представник позивача адвокат Жердецька Л.В. звернулася з заявою про зменшення позовних вимог, в якій просила залишити без розгляду позовні вимоги про витребування майна з незаконного володіння.

Позовні вимоги про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та записів про право власності мотивовані тим, що 25.11.2019 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, після смерті чоловіка ОСОБА_5 , батька ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_11 , зареєстрували у рівних частках право власності на спадкове майно:

-Житловий будинок з господарськими спорудами №11/31, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-Земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:006:0219

-Земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:006:0220

На початку 2021 року позивачці стало відомо, що на підставі рішень державного реєстратора виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Хорошун В.М. здійснено державну реєстрацію речових прав на вищезазначене майно за відповідачем ОСОБА_12 :

-Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер:55965071 віл 28.12.2020 року та запис про право власності: 39950581, на підставі якого проведено державну реєстрацію за ОСОБА_3 на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:006:0219;

-Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер:55965071 віл 28.12.2020 року та запис про право власності: 39949605, на підставі якого проведено державну реєстрацію за ОСОБА_3 на житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_2 ;

-Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер:55966896 віл 28.12.2020 року та запис про право власності: 39951221, на підставі якого проведено державну реєстрацію за ОСОБА_3 на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:006:0220.

Дана державна реєстрація відбулася на підставі іпотечного договору №1420 від 11.04.2017 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мозолєвою О.В. та вимоги б/н.

Позивачка вважає, що рішення державного реєстратора підлягають скасуванню з тих підстав, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_11 та відповідно державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно, ані вона, ані її діти, ані нотаріус, який вів спадкову справу та видавав свідоцтво про право на спадщину не отримували жодних претензій, вимог, тощо про наявність у ОСОБА_11 боргових або інших зобов`язань.

На думку позивачки відсутність як належного повідомлення про вимогу Іпотекодержателя так і факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя виключають можливість здійснення державної реєстрації у спосіб передбачений законом. Також позивачка зазначає на те, що не проведення оцінки спірного нерухомого майна на момент переходу права власності є порушенням процедури звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку.

До суду надійшов відзив на позов від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Носкіної І.М. в якому остання просить відмовити у задоволені позову з тих підстав що твердження позивачки пронеотримання нею жодних повідомлень від Іпотекодержателя ОСОБА_3 щодо усунення порушень вимог договору позики спростовуються листом приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Гурської В.С. за №393/02-14 від 03.05.2019 року, відповідно до якого нотаріусом отримана нотаріально посвідчена претензія кредитора спадкодавця ОСОБА_3 , яка зареєстрована нею в журналі реєстрації вхідних документів 25.04.2019 року за вх..№110/02-14 та в книзі обліку і реєстрації спадкових справ 25.04.2019 року за №13, долучена до матеріалів спадкової справи і її зміст доведено до відома спадкоємців, які прийняли спадщину.

Крім того, у претензії зазначено, що станом на момент її пред`явлення, в порушення вимог Договору Позики від 11.04.2017 року за реєстровим №1419 ОСОБА_13 не повернуті запозичені грошові кошти у повному обсязі, у зв`язку з чим даною претензією ОСОБА_3 пред`являє вимоги як кредитор ОСОБА_11 на спадкове майно, яке є предметом іпотеки за іпотечним договором в розмірі суми боргу 7 083 442 грн. 38 коп., що є еквівалентом 263 000 доларів США. До претензії додані нотаріально посвідчені договори позики і іпотеки.

Також, на адресу позичальниці ОСОБА_13 і іпотекодавця ОСОБА_11 ОСОБА_3 були направлені вимоги про усунення порушень вимого договору позики від 11.04.2017 року, які були отриманні останніми 07.11.2018 року, в яких зазначено що Позичальник взяті на себе зобов`язання по поверненню боргу не виконав. З посиланням на п.9 Договору, ОСОБА_3 вказав, що станом на час складення вимоги - 05.11.2018 рок, сума боргу складає 18 194 069, 48 грн.. У разі невиконання погашення заборгованості, згідно п.5.1.5 договору Іпотеки від 11.04.2017 рку він вимушений буде звернути стягнення на предмет іпотеки, зазначений у п.2.1. договору Іпотеки від 11.04.2017 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_11 .

На підставі вищенаведеного представник ОСОБА_3 вважає, що державним реєстратором не порушені вимоги п.61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 рок щодо встановлення факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотеко держателя, враховуючи що оскаржувані рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийняті 28.12.2020 року.

Також, представник відповідача ОСОБА_3 вважає, що у державного реєстратора відсутній обов`язок та відповідне право вимагати від іпотекодержателя надати документ про оцінку фактичної вартості предмету іпотеки при здійсненні державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, т.я. пунктом 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначає вичерпаний перелік документів, що подається заявником до державного реєстратора, і оцінка майна, як документ не зазначена в переліку цих документів. Зазначає, що оцінка спірного майна була проведена, що підтверджується:

-Звітом з експертної грошової оцінки земельної ділянки кадастровий номер :02:006:0219 за адресою: АДРЕСА_2

-Звітом про оцінку майна житлового будинку з господарськими будівліми та спорудами за адресою: АДРЕСА_2

-Звітом з експертної грошової оцінки земельної ділянки кадастровий номер :02:006:0220 за адресою: АДРЕСА_3 , які додані представником відповідача ОСОБА_3 до відзиву на позов.

Від інших відповідачів відзиви на позов не надходили.

21.11.20203 року відповідачі ОСОБА_8 , державний реєстратор виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Хорошун В.М. у судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином.

21.11.2023 року до суду надійшло клопотання представника про скасування ухвали Овідідпольськогог районного суду Одеської області від 19.10.2023 року про закриття підготовчого судового засідання та повернення до стадії підготовчого провадження, а також клопотання про забезпечення доказів шляхом витребування через ЦНАП Овідіопольської селищної ради копій реєстраційних справ об`єктів нерухомого майна:

-земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:006:0219;

-житлового будинку з господарськими спорудами №11/31, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:006:0220.

Клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження обґрунтовано необхідністю забезпечення доказів, а також отриманням відповідей на адвокатські запити представника позивача.

Протокольною ухвалою від 21.11.2023 року судом відмовлено у задоволенні клопотання про скасування ухвали про закриття підготовчого судового засідання та повернення до стадії підготовчого провадження, т.я. діючим законодавством України, в тому числі нормами ЦПК, не передбачено оскарження ухвали про закриття підготовчого судового засідання та повернення до стадії підготовчого провадження.

Окремо суд зазначає на те, що з даною позовною заявою позивачка звернулась до суду 26.12.2022 року, а тобто у позивачки і її представників було достатньо часу для звернення з адвокатськими запитами і клопотаннями про витребування і забезпечення доказів. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст.189 ЦПК України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

У даній справі підготовче засідання проводилося на протязі 11 місяців, що є достатнім часом для позивачів для збору доказів.

У судовому засіданні 21.11.2023 року представники позивачки підтримали позов у повному обсязі, з врахуванням клопотання про зменшення позовних вимог і просили суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_3 просила суд відмовити у задоволені позовних вимог з підстав зазначених у відзиві на позов.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 18 ЦПК України встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини, або що обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з другою стороною. Про прийняття відмови сторони від визнання обставин суд постановляє ухвалу. У разі прийняття судом відмови сторони від визнання обставин вони доводяться в загальному порядку.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_11 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис№3501.

25.11.2019 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на підстав свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, після смерті чоловіка ОСОБА_5 , батька ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_11 , зареєстрували у рівних частках право власності на спадкове майно:

-Житловий будинок з господарськими спорудами №11/31, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-Земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:006:0219

-Земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:006:0220

В подальшому на підставі рішень державного реєстратора виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Хорошун В.М. здійснено державну реєстрацію речових прав на вищезазначене майно за відповідачем ОСОБА_12 :

-Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер:55965071 віл 28.12.2020 року та запис про право власності: 39950581, на підставі якого проведено державну реєстрацію за ОСОБА_3 на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:006:0219;

-Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер:55965071 віл 28.12.2020 року та запис про право власності: 39949605, на підставі якого проведено державну реєстрацію за ОСОБА_3 на житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_2 ;

-Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер:55966896 віл 28.12.2020 року та запис про право власності: 39951221, на підставі якого проведено державну реєстрацію за ОСОБА_3 на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:006:0220.

Дана державна реєстрація відбулася на підставі іпотечного договору, укладеного 11.04.2017 року між ОСОБА_3 як Іпотекодержателем від імені якого діяв ОСОБА_14 та ОСОБА_11 в якості Іпотекодателя, від імені якого діяв ОСОБА_15 , предметом якого є: житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_2 ; Земельна ділянка загальною площею 0,1050 га, яка розташована в АДРЕСА_2 з кадастровим номером* :02:006:0219; Земельна ділянка, яка розташована в АДРЕСА_3 з кадастровим номером :02:006:0220, посвідчений Приватним Нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мозолєвою О.В., зареєстровану в реєстрі за № 1419.

Відповідно до умов іпотечного договору ОСОБА_11 виступив майновим поручителем ОСОБА_13 , яка відповідно до п.1.1. іпотечного договору в строк до 11 січня 2018 року повинна повернути Іпотекодержателю відповідно до умов встановлених Договором позики від 11.04.2017 року 7 083 442 грн. 38 коп., що еквівалентно 263 000 доларів США.

Відповідно до п. 6.2 (1) іпотечного договору від 11.04.2017 року Іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог за рахунок Предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами Іпотекодавця ц разі невиконання чи неналежного виконання Основного зобов`язання, в тому числі при одноразовому порушенні графіку повернення суми позики.

Відповідно до п.6.7. іпотечного договору від 11.04.2017 року сторони чітко погоджуються, що для цілей позасудового врегулювання, передбаченого ст..36 Закону України «Про іпотеку» застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, яке викладене в п.6.8 та п.6.9 цього Договору , становить Договір між сторонами про задоволення вимог Іпотекодержателя, забезпечених іпотекою за цим Договором.

Відповідно до п.6.8.1. іпотечного договору від 11.04.2017 року іпотекдержатель має право отримати предмет іпотеки у свою власність в рахунок виконання зобов`язань Іпотокодавця за договором позики шляхом письмового повідомлення Іпотекодержателя, яке у відповідності до ст..37 Закону України «Про іпотеку» є підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет Іпотеки.

На адресу позичальниці ОСОБА_13 і іпотекодавця ОСОБА_11 ОСОБА_3 були направлені вимоги про усунення порушень вимого договору позики від 11.04.2017 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення за №65 5 від 05.11.2018 року та за №65 1 від 05.11.2018 року і які отримані 07.11.2018 року.

В даних вимогах /які є ідентичними/ ОСОБА_3 було зазначено що Позичальник взяті на себе зобов`язання по поверненню боргу не виконав. З посиланням на п.9 Договору, ОСОБА_3 вказав, що станом на час складення вимоги - 05.11.2018 рок, сума боргу складає 18 194 069, 48 грн.. У разі невиконання погашення заборгованості, згідно п.5.1.5 договору Іпотеки від 11.04.2017 року він вимушений буде звернути стягнення на предмет іпотеки, зазначений у п.2.1. договору Іпотеки від 11.04.2017 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_11 .

Тобто, іпотекодавець ОСОБА_11 за життя був належним чином повідомлений про усунення порушень вимог договору позики.

Позивачка у даній справі є спадкоємицею ОСОБА_11 , а тобто його правонаступником, до якої відповідно до умов ст.1218 ЦК України переходять не тільки права, а і обов`язки спадкодавця, які йому належали на момент відкриття спадщини, а тобто і обов`язки іпотекодавця, який на час відкриття спадщини був належним чином повідомлений про усунення порушень вимог договору позики.

Умови договору іпотеки та вимоги частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» пов`язують можливість задоволення вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки з дотриманням іпотекодержателем процедури належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання.

Належним необхідно вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка наведена в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270.

Належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення необхідно вважати також таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання.

У разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку.

Даний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним постанові від 29.04.2021 року у справі №761/37287/16-ц, постанові Великої Палати ВС від 29.09.2020 року у справі №757/13243/17

Крім того, 18 квітня 2018 року відповідачем ОСОБА_3 була складена претензій кредитора спадкодавця, справжність підпису на якій засвідчена приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ємельяновою Н.В., та зареєстровано в реєстрі за №786.

В цій претензії ОСОБА_3 було зазначено, що в порушення вимог Договору Позики від 11.04.2017 року за реєстровим №1419 ОСОБА_13 не повернуті запозичені грошові кошти у повному обсязі, у зв`язку з чим даною претензією ОСОБА_3 пред`являє вимоги як кредитор ОСОБА_11 на спадкове майно, яке є предметом іпотеки за іпотечним договором в розмірі суми боргу 7 083 442 грн. 38 коп., що є еквівалентом 263 000 доларів США.

До претензії додані копія паспорту та довідки на ім`я ОСОБА_3 та нотаріально посвідчені договори позики і іпотеки, предмет і суть яких також описувалися в претензії з зазначенням суми позики /за договором позики/ і об`єктів іпотеки /згідно договору іпотеки/.

25.04.2023 року зазначена претензія кредитора спадкодавця була отримана приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Гурської В.С., якою відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_11 ,

Ця претензія зареєстрована нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Гурською В.С. в журналі реєстрації вхідних документів за вх..№110/02-14 та в книзі обліку і реєстрації спадкових справ 25.04.2019 року за №13, долучена до матеріалів спадкової справи і її зміст доведено до відома спадкоємців, які прийняли спадщину.

Наведене підтверджується листом приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Гурської В.С. за №393/02-14 від 03.05.2019 року на ім`я ОСОБА_3 , копіями матеріалів спадкової справи №2/2019 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 /стор.32 справи претензія, стор.45 копія повідомлення спадкоємця про отримання претензії кредитора спадкодавця вих. 92/02-14 від 03.05.2019 р./, копіями виписок з журналу реєстрації вихідних документів, копією виписки з журналу реєстрації вхідних документів, копією виписки з книгу обліку і реєстрації спадкових справ.

Вищенаведені докази спростовують твердження і доводи позивачки про те, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_11 та відповідно державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно, ані вона, ані її діти, ані нотаріус, який вів спадкову справу та видавав свідоцтво про право на спадщину не отримували жодних претензій, вимог, тощо про наявність у ОСОБА_11 боргових або інших зобов`язань.

Зазначеними доказами також спростовуються твердження і доводи Позивачки щодо відсутності належного повідомлення Позивачки про вимогу Іпотекодержателя і факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя, враховуючи, що оскаржувані рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень мали місце 28.12.2020 року

А тому, державним реєстратором не порушені вимоги п.61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 рок щодо встановлення факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя.

Згідно із частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду; позасудовий - на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до принципу свободи договору саме сторони договору вправі визначати процедуру та порядок направлення та вручення відповідних повідомлень та виконання інших вимог, встановлених Законом України«Про іпотеку».

Відповідно до ч.1 ст..35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Водночас, слід зазначити, що отримавши претензію кредитора спадкодавця позивачкою не було здійснено заходів щодо погашення боргового зобов`язання.

Також не знайшли свого підтвердження доводи позивачки про те, що на момент переходу права власності не була проведена оцінка спірного нерухомого майна, т.я. про це свідчить відсутність посилання на вказану оцінку державним реєстратором при проведені реєстраційних дій.

Загальний порядок проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначений Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-ІV (далі - Закон) та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (далі - Порядок).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме.

Відповідно до п.40 Порядку державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених ст.27 Закону та Порядком.

Пункт 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначає вичерпаний перелік документів, що подається заявником до державного реєстратора:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги

іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Оцінка майна, як документ не зазначена в переліку цих документів, тому цей документ не впливає на рішення державного реєстратора. А тобто державний реєстратор і не повинен був на нього посилатися при проведені державної реєстрації.

З огляду на вищезазначене, документ про оцінку майна, яке перебуває в іпотеці, не є документом, який подається для державної реєстрації. Як наслідок, керуючись ст. 19 Конституції України, державний реєстратор не має законних підстав вимагати у заявника зазначений документ.

Виходячи з вищенаведеного вбачається, що законодавством України не передбачено для іпотекодержателя обов`язку щодо подання державному реєстратору, при здійсненні державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, документу про оцінку фактичної вартості предмету іпотеки.

Також, у державного реєстратора відсутній обов`язок та відповідне право вимагати від іпотекодержателя надати документ про оцінку фактичної вартості предмету іпотеки при здійсненні державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки.

Частиною 1 ст. 24 Закону визначено вичерпний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Згідно з ч. 5 ст. 24 Закону відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених ч. 1 цієї статті, заборонена.

Отже, з огляду на наявність застереження про задоволення вимог іпотекодержателя що міститься в іпотечному договорі, державним реєстратором правомірно здійснено державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки.

Між тим, матеріалами справи встановлено, що оцінка спірного майна була проведена, що підтверджується:

-Звітом з експертної грошової оцінки земельної ділянки кадастровий номер :02:006:0219 за адресою: АДРЕСА_2

-Звітом про оцінку майна житлового будинку з господарськими будівліми та спорудами за адресою: АДРЕСА_2

-Звітом з експертної грошової оцінки земельної ділянки кадастровий номер :02:006:0220 за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ст.. 37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на нерухоме майно (об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості), яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Право власності (спеціальне майнове право) іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.

Рішення про реєстрацію права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність або спеціальне майнове право на нього за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Водночас, слід зазначити, що невідповідність реальної вартості іпотечного майна на момент переходу права власності, відсутність оцінки такого майна не становить підставу для скасування рішень про державну реєстр рацію речових прав на нерухоме майно, т.я. т.я. метою встановлення вартості предмета іпотеки є встановлення можливості за його рахунок задовольнити вимоги кредитора у майбутньому. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною.

Даний висновок узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 вересня 2020 року у справі №757/13243/17.

Крім того, відповідачем ОСОБА_3 наданий розрахунок заборгованості за період з 12.05.2017 року по 20.10.2020 року, який значно перевищує ціну предмета іпотеки.

Також суд звертає окрему увагу на те, що цей спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна. Належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь у такому спорі реєстратора як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні своїх прав) не змінює приватноправового характеру спору".

При цьому, суд враховує, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав вичерпує свою дію із внесенням відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зважаючи на це, належним способом захисту прав або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (користування) (частина друга статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень).

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі №367/2022/15-ц, від 22.08.2018 у справі №925/1265/16, від 04.08.2018 у справі №915/127/18.

Також, суд звертає увагу на те, що після зменшення позивачкою позовних вимог, з позовної заяви не вбачається будь-яких позовних вимог до відповідача ОСОБА_8 , т.я. позивачка просить суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень виключно за відповідачем ОСОБА_8 .

У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12,13,76-82,89,141,158,258,259,265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах своїх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , Державного реєстратора виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Хорушуна Вадима Миколайовича про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та записів про право власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі складання рішення у повному обсязі - з дня складання у повному обсязі.

Суддя В.К.Кочко