Справа № 2-399/10
Провадження № 6/604/5/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суду Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташківа Н. Б.,

за участю секретаря судового засідання Костів О.В.,

представника ОСОБА_1

представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Підволочиську заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Форт», заінтересована особа: публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест Хаус», ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження., -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю ««ФК Форт» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 2-399/10

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 09.06.2010р. Підволочиським районним судом прийнято рішення про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користь ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі ПАТ «Віейбі Банк» ) в особі 5-го відділення ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором № 39/07 від 12.03.2008 в розмірі 269292,88 грн та сум витрат по сплаті судового збору в розмірі 1700грн та інформаційнотехнічного забезпечення в розмірі 120грн. У зв`язку із змінами взаконодавстві ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» перейменовано у ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк». Рішенням Підволочиського районного суду від 14.05.2015р.визнано недійсним договір поруки щодо ОСОБА_4 , яке набрало законної сили 07.08.2015р.

25.04.2019 між ПАТ «Віейбі Банк та ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус», укладено договір про відступлення прав вимоги № 42053, згідно з умовами договору від 25.04.2019 ТОВ «ФК «Інвест Хаус» набуло права вимоги до ОСОБА_3

05.11.2020 між ТОВ «ФК «Інвест Хаус», та ТзО «ФК Форт», був укладений договір про відступлення (купівлю-продажу) прав вимоги та майнових прав б/н від 05.11.2020.п згідно з умовами якого до позичальника за забов`язаннями, передбаченими кредитним договором від 12.03.2008р. №39/07 перейшло до ТОВ ФК Форт.

З АСВП вбачається, що у провадженні ВПВР УЗПВР в Івано-Франківській області та Тернопільській областях Західного МРУ МЮ перебуває виконавче провадження №20425436 стягувач ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» боржник ОСОБА_3 дата відкриття ВП 22.07.2010р.

У зв`язку з наведеним ТзОВ «ФК Форт» просить замінити позивача (стягувача) ВАТ «Ві Ей Бі Банк (перейменовано у ПАТ «ВіЕйБі Банк») на його правонаступника ТОВ «ФК Форт» з виконання рішення у справі №2-399/10 та замінити стягувача ВАТ Ві Ей Бі Банк (перейменовано у ПАТ «ВіЕйБі Банк») на його правонаступника ТОВ «ФК Форт» з у виконавчому провадженні №20425436 з виконання виконавчого листа №2-399/10.

17.07.2023р. на адресу суду надійшла заява від ПАТ «ВіЕйБіБанк» в особі фонду гарантування вкладів фізичних осіб, скерована новому кредитору ТОФ ФК Інвест Хаус відповідно до якої, права вимоги за кредитними договорами №39/17 від 12 березня 2008року (позичальник ОСОБА_3 ) відступлені ТОВ ФК «Інвест Хаус» на відкритих торгах з продажу лоту №F39GL42053. Починаючи з 25.04.2019р. новим кредитором за даною кредитною угодою є ТОВ ФК «Інвест Хаус», у звязку з чим ТОВ Інвест Хаус набуло всіх прав та обов`язків позивача/стягувача по справі 2-399/10.

04.09.2023р. представник ОСОБА_3 захисник Скиба В. подав на адресу суду заперечення, зазначаючи, що 27.01.2023р. ПАТ «Ві ЕйБі Банк» та ТОВ «Інвест Хаус» укладено договір відступлення права вимоги №42053. Відповідно до умов якого ПАТ «ВІ ЕЙ БІ БАНК» передав останньому за плату в сумі 2581024,48грн без ОДВ належні йому права вимоги. Однак в матеріалах справи відсутні докази чи здійснювалась зокрема оплата кредиторові грошових коштів в розмірі, визначеному договором відступлення. Зокрема відсутній платіжний документ, який би засвідчував факт безготівкового перерахування грошових коштів. Вважає, що заявник не довів що ТОВ ФК ФОРТ відповідно до умов договору відступлення прав вимоги та немайнових прав від 05.11.2020р. набуло право вимоги до позивальників ТОВ Інвест Хаус, в тім числі ОСОБА_3 , що є підставою для відмови в задоволенні заяви.

03.10.2023р. від ТзОв ФК Форт надійшло клопотання про долучення доказів, у відповідності до якого, до матеріалів справи долучено копію платіжного доручення №333 від 22.04.2021р. про оплату за відступлення права вимоги майнових прав згідно договору б/н від 05.11.2020р.

Представник заявника в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник ОСОБА_3 захисник Скиба В. проти задоволення заявлених вимог заперечив вважає, що суду не надано належні та допустимі докази на підтвердження безспірного матеріального правонаступництва ТОВ ФК «ФОРТ».

Причини неявки представника ТОФ ФК Інвест Хаус суду невідомі.

Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали, додані до заяви про заміну сторони виконавчого провадження, матеріали цивільної справи 2-399/10, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

12 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №39/07, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 31 974 доларів США 26 центів на споживчі потреби зі строком користування кредитними коштами по 12 травня 2015р.

На виконання умов кредитного договору від 12.03.2008р. між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки №39/08-01 від 12.03.2008р.яка виступилда поручителем ОСОБА_3 по кредиту №39/07.

14 травня 2010р. на адресу Підволочиського районного суду надійшла позовна заява Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_3 ОСОБА_4 про стягнення солідарної заборгованості за кредитним договором 39/07 від 12 березня 2008 року в сумі 269 292,88 грн.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 09 червня 2010 року позов задоволено та стягнено солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користь ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі ПАТ «Віейбі Банк» ) в особі 5-го відділення ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором № 39/07 від 12.03.2008 в розмірі 269292,88грн та сум витрат по сплаті судового збору в розмірі 1700грн та інформаційнотехнічного забезпечення в розмірі 120грн.

09 липня 2010 року представником ПАТ «Віейбі Банк» отримано виконавчі листи по справі для звернення до виконання.

Рішенням Підволочиського районного суду від 14.05.2015р. визнано недійсним договір поруки щодо ОСОБА_4 , яке набрало законної сили 07.08.2015р. на підставі ухвали Апеляційного суду Тернопільської області (справа 604/1235/14-ц).

25.04.2019 року між ПАТ «ВіЕйБІ Банк» () та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвест ХАУС» () укладено Договір про відступлення прав вимоги № 42053, згідно з умовами якої право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором від 12.03.2008 № 39/07 перейшло до ТОВ «ФК «Інвест ХАУС».

05.11.2020 року між ТОВ «ФК «Інвест ХАУС» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та майнових прав, згідно з умовами якого первісний кредитор/первісний заставодержатель відступає новому заставодержателю належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги та майнові права первісного кредитора до позичальників, заставодавців та поручителів, які виникають у Нового кредитора у зв`язку з набуттям прав на умовах цього договору у додатках до договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та всіма іншими похідними договорами з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них згідно реєстру у додатках до договору. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором.

Згідно додатку №5 до договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та майнових прав від 05.11.2020р., згідно реєстру договорів/, права вимоги за яким відступаються (ВАБ538) право вимоги за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором від 12.03.2008 №39/07 (№222 у списку) перейшло до ТОВ «ФК ФОРТ».

У відповідності до платіжного доручення №333 від 06 листопада 2020р. ТОВ «ФК Форт» сплатило ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» кошти за відсутплення прав вимоги та майнових прав, згідно договору відступлення прав вимоги та майнових прав б/н від 05.11.2020р. в сумі 473245,00грн.

З АСВП вбачається, що у провадженні ВПВР УЗПВР в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного МРУ МЮ перебуває виконавче провадження № 20425436; боржник ОСОБА_3 ; стягувач ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк»; дата відкриття провадження 22.07.2010, стан виконавчого провадження - відкрито.

Відповідно до частин 1, 5 статті 104 ЦПК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до ч.5 ст.15 Закону України "Про виконавче провадження": у разі вибуття однієї з сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду з заявою про заміну сторони її правонаступником.

Згідно положень ч.1 ст.442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України, у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із результатів системного аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

У постанові від 30.07.2019р. справа №5/128 Верховний Суд дійшов висновку про те, що до видачі виконавчого листа замінюється сторона (стягувач) у справі, після видачі виконавчого листа і до відкриття виконавчого провадження здійснюється заміна боржника чи стягувача у виконавчому листі, після відкриття виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження.

За таких обставин існують всі підстави для заміни сторони на правонаступника у вищенаведених виконавчих листах.

Згідно ст. 517 Цивільного кодексу України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, що виступає довготривалою процедурою, в зв`язку з великою кількістю переданих матеріалів, а тому, можлива втрата виконавчих листів, а так само, пропуск їх пред`явлення до примусового виконання, що виступає поважними причинами, які фактично пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення таких дій. Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду: від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та від 04 листопада 2015 року (справа 6-1486цс15), в зв`язку з чим, заява товариства підлягає задоволенню у повному обсязі так як, виконання судового рішення, як було зазначено вище - це остаточна стадія цивільного судочинства у процесі реалізації захисту цивільних прав, а тому невиконання судових рішень, що є остаточними, обов`язковими для виконання, є порушенням права на справедливий суд, яке захищено ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним, а тому реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geoujfre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87), водночас, тенденція недопущення надмірного формалізму при вирішенні судом питань, пов`язаних із реалізаціє особою свого права на доступ до правосуддя, прослідковується у правових висновках Верховного Суду, зокрема, у Постановах Верховного Суду від 26 грудня 2019р. у справі: №367/8573/17, від 18 грудня 2018р. у справі: №761/5894/17, від 09 липня 2019р. у справі: №826/6479/18.

Звертаючись до норм ст. 442 Цивільного процесуального кодексу України, законодавець чітко зазначив про те, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах, а тому, при наявності доказів (належних та допустимих) правонаступництва, право заміни сторони виконавчого провадження (стягувана) - є беззаперечним.

Окрім того, в Постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018р. (справа: №643/4902/14- ц) наведена позиція, зокрема, тлумачення ч.1 ст.512 ЦК дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: купівлі-продажу чи міни (ч.3 ст.656 ЦК), дарування (ч.2 ст.718 ЦК), факторингу (гл 73 ЦК).

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому, реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувана у виконавчому провадженні, оскільки, новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Водночас, слід зазначити про те, що дії боржника щодо невиконання протягом тривалого часу рішення суду, що набрало законної сили - не можуть вчинятися на шкоду іншим учасникам цивільних правовідносин з метою уникнення виконання рішення суду та сплати боргу. Боржники, проти яких ухвалені судові рішення про стягнення боргу та не виконують їх - діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно стягувана (Кредитора), при цьому, їхні дії спрямовані на порушення майнових інтересів стягувана (Кредитора), а тому, правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом /схожий за змістом висновок викладено у Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 337/474/14-ц/.

Крім того. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16.06.2021 по справі № 0417/7776/2012 зазначив, що згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) уточнила висновок щодо можливості заміни сторони виконавчого провадження, якщо таке закінчено.

Зокрема, у пунктах 80, 81, 84, 86, 90, 92 вказаної постанови Велика Палата Верховного Суду зазначила:

- на стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положення.ми статті 55 ЦПК України;

- натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства;

- вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, спрямованих на виконання судового рішення, можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження;

- наслідком закінчення виконавчого провадження є те, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених Законом про виконавче провадження (абзац другий частини першої статті 40 цього Закону). .Цим Законом передбачена можливість відновлення виконавчого провадження. Так, згідно із частиною першою статті 41 Закону про виконавче провадження у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувану визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення;

- відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави;

- заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства передбачених ч.1 ст.2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 Цивільного кодексу України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», адже, у відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Таким чином, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України "Про виконавче провадження".

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Форт" про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником слід задовольнити та замінити вибулого стягувача ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» на його правонаступника ТОВ «ФК ФОРТ» у справі № 2-399/10.

Керуючисьст.442 ЦПК України, ст.ст. 512, 514 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ", про заміну сторони, шляхом заміни стягувача його правонаступником, -задовольнити.

Замінити сторону виконавчого провадження - вибулого стягувача: ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на правонаступника у виконавчому провадженні №20425436 по примусовому виконанні виконавчого листа №2-399/10: ВАТ Всеукраїнський акціонерний банк (, перейменованого у Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк») на ТОВ «ФК ФОРТ» (, м. Київ Солом`янська площа,2, офіс 102 Б)

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя