КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/8402/2023 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Голуб С.А.,

суддів: Писаної Т.О., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання - Череп Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Павлової Надії Євгеніївни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 18 липня 2008 року нею було придбано приміщення книжкового магазину за адресою: АДРЕСА_1 .

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 014/0398/2/20196 від 18 липня 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», вищевказані приміщення були передані нею в іпотеку.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 09 вересня 2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованість за кредитним договором № 014/0398/2/20196 від 18 липня 2008 року в розмірі 438 407,55 грн. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором з фізичною особою № 014/0398/2/20196 від 18 липня 2008 року у загальному розмірі 438 407,55 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 014/0398/2/20196 від 18 липня 2008 року, укладеного між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого всіх прав та обов`язків є ПАТ «Фідобанк», та ОСОБА_1 , а саме: нежилі приміщення групи приміщень № 60 загальною площею 106,8 квадратних метрів, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчого провадження.

На підставі вказаного рішення суду ПАТ «Фідобанк» отримало відповідний виконавчий лист № 2-4347/14, який пред`явило для примусового виконання до Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, яким у свою чергу було відкрито виконавче провадження № 52630040.

Позивачка вказує, що 20 грудня 2017 року до приміщення книжкового магазину за адресою: АДРЕСА_1 , прийшла група невідомих осіб, які заявили, що є новими власниками. Пізніше вона з`ясувала, що це була ОСОБА_2 та її представники. Підставою права власності ОСОБА_2 на вказане нежиле приміщення було рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38683579 від 12 грудня 2017 року, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Набока О. В. на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 2189, укладеного 12 грудня 2017 року між ТОВ «РАЙТ ПАРТНЕР» та ОСОБА_2 .

В ході переговорів з представниками ОСОБА_2 була досягнута домовленість щодо подальшого користування спірним приміщенням та запропоновано декілька варіантів, зокрема використання нею приміщення та виплату залишку боргу або продаж вищезгаданого приміщення на взаємовигідних умовах.

Окремо була досягнута домовленість, що вона та її орендар ФОП ОСОБА_4 продовжать користуватись приміщенням та працюватимуть у звичайному режимі.

Для виконання домовленостей з представниками ОСОБА_2 вона замовила грошову оцінку приміщення книжкового магазину за адресою: АДРЕСА_1 , для з`ясування реальної його ціни. Так, станом на 22 січня 2018 року згідно висновку-вартості об`єкта незалежної оцінки приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , його ринкова власність складає 3 431 170,00 грн.

Однак, 26 лютого 2018 року нею у приміщенні за вказаною адресою було виявлено відсутність всіх матеріальних цінностей, товару, на загальну суму 626 933,20 грн, а також бухгалтерської документації та печатки ФОП ОСОБА_4 .

В той же день вона звернулась до Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві з відповідною заявою, у зв`язку з чим було зареєстровано кримінальне провадження № 0002183.

Разом з тим, 29 серпня 2018 року слідчим слідчого відділу Солом`янського УП ГУНП в м. Києві Довгун В. В. кримінальне провадження № 0002183 було закрите, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, а ОСОБА_1 03 жовтня 2018 року надано копію постанови про його закриття.

Згідно вказаної постанови її повідомлено, що всі матеріальні цінності та книжкова продукція були вивезені та передані ТОВ «Мувинг сервіс» на складське приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

Вважає, що порушено її право на нерухоме майно, яке було передано в іпотеку, а також спричинено матеріальну шкоду, оскільки відсутнє майно, яке знаходилось у спірному приміщенні.

З урахуванням викладених обставин, ОСОБА_1 , уточнивши в подальшому позовні вимоги, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь на підставі статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України):

- вартість книжкового приладдя магазину (меблі, касовий вузол, технічне оснащення) на суму 171 575,00 грн;

- вартість книжкової продукції (згідно інвентаризаційної відомості від 01.11.2017 року) на суму 215 560,00 грн;

- вартість книжкової продукції магазину видавництва «Бренд Бук Паблішінг» (згідно інвентаризаційного опису від 01.01.2017) на суму 210 598,20 грн;

- грошові кошти за інше майно (згідно інвентаризаційної відомості від 20.10.2017 року) в сумі 29 200,00 грн;

- компенсацію за сплату комунальних послуг в сумі 7 635,80 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Павлової Н.Є. оскаржила його в апеляційному порядку, просила скасувати це рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Посилалася на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, всупереч положень статей 264, 265 ЦПК України суд не встановив чи мали місце обставини (факти), якими ОСОБА_1 обґрунтовувала позовні вимоги, проігнорував надані нею докази, не визначився зі змістом спірних правовідносин, з нормами права, які підлягають застосуванню, а також не надав мотивовану оцінку кожному доводу позивачки, що призвело до неправильного вирішення справи по суті та є прямою підставою для скасування судового рішення. Крім того всупереч частини третьої статті 267 ЦК України в оскаржуваному рішенні суд не вирішив питання наявності підстав для застосування позовної давності та не врахував доводи позивачки, що подання відповідачкою заяви про застосування позовної давності по суті є способом ухилення від відповідальності за завдані збитки.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 травня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2021 року - без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Книш Н. І., задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 25 травня 2022 року скасовано. Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 - адвокат Гаврилюк М.В. просить в задоволенні поданої апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

ОСОБА_1 та її представники в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки до суду не повідомили, тому колегія суддів дійшла висновку, що неявка сторони позивача відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду.

Вислухавши пояснення особи, яка з`явилася в судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалене у справі судове рішення не відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції, на підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 18 липня 2008 року ОСОБА_1 придбала нежилі приміщення (групи приміщень № 60), загальною площею 106,80 кв. м, які є вбудованими в багатоквартирний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 014/0398/2/20196 від 18 липня 2008 року ОСОБА_1 було передано вказані приміщення в іпотеку ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк».

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 09 вересня 2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованість за кредитним договором № 014/0398/2/20196 від 18 липня 2008 року в розмірі 438 407,55 грн. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором з фізичною особою № 014/0398/2/20196 від 18 липня 2008 року, у загальній сумі в розмірі 438 407,55 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 014/0398/2/20196 від 18 липня 2008 року, укладеного між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого всіх прав та обов`язків є ПАТ «Фідобанк», та ОСОБА_1 , а саме: нежилі приміщення групи приміщень № 60 загальною площею 106,8 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчого провадження.

На підставі вказаного рішення суду ПАТ «Фідобанк» отримало виконавчий лист № 2-4347/14, який пред`явило для примусового виконання до Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, яким у свою чергу було відкрито виконавче провадження № 52630040.

На підставі укладеного з ТОВ «Райт Партнер» договору купівлі-продажу від 12 грудня 2017 року нежилі приміщення (групи приміщень № 60), загальною площею 106,8 кв. м, які є вбудованими в багатоквартирний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , були придбані ОСОБА_2

17 квітня 2018 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 засобами поштового зв`язку направив на ім`я ОСОБА_1 лист № 17/04, яким повідомив останню, що 12 січня 2018 року, зайшовши до придбаного на підставі договору купівлі-продажу приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та при його детальному огляді ОСОБА_2 були виявлені у значній кількості друковані книги. З метою забезпечення їх збереження, охорони та виключення можливого псування, ушкодження та розкрадання вони були описані та передані за актом прийому-передачі на відповідальне зберігання. До теперішнього часу власника або іншу особу, яка має право вимагати їх повернення не встановлено. З огляду на викладене, просив повідомити про те, чи належать ОСОБА_1 виявлені книги або повідомити про іншу особу, яка має право вимагати їх повернення чи особу, яка представляє володільця. У випадку, якщо не буде встановлено володільця книг або іншої особи, яка має право вимагати їх повернення ОСОБА_2 вимушена буде звернутися з письмовою заявою до поліції або органу місцевого самоврядування.

Згідно відповіді Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 03 липня 2018 року на лист ОСОБА_2 від 19 червня 2018 року щодо прийняття рішення стосовно передачі книг та друкованих видань територіальній громаді, які виявлені у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , адміністрація запропонувала відповідачці звернутися до Київської міської ради (органу місцевого самоврядування) щодо передачі книг та друкованих видань до територіальної громади м. Києва.

26 лютого 2018 року до Солом`янського УП ГУНП у м. Києві надійшла заява ОСОБА_1 про те, що вона 26 лютого 2018 року, приблизно о 14:00 год., виявила відсутність майна, що знаходилося за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до рахунку-фактури № ЗГ-000238 від 20 жовтня 2008 року у спірному приміщенні повинно було знаходитися книжкове приладдя магазину на загальну суму 171 575,00 грн.

Згідно інвентаризаційного опису від 01 листопада 2017 року товарно-матеріальних цінностей, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на відповідальному зберіганні за договорами постачання наявна книжкова продукція видавництва «Бренд Бук Паблішінг» на загальну суму 210 598,20 грн.

Відповідно до видаткової накладної від 01 листопада 2017 року № 1791/11 ТОВ «Бренд Бук Паблішінг» у спірному приміщенні наявна книжкова продукція на загальну вартість 215 560,00 грн.

Згідно інвентаризації майна станом на 20 жовтня 2017 року у спірному приміщенні зокрема знаходилося інше майно на загальну суму 29 200,00 грн, а саме: протикрадіжні грати, магнітний деактиватор, UPS (джерело безперебійного живлення), комп`ютер стаціонарний, грошовий ящик, детектор банкнот, сканер штрих-кодів, тепловентилятор.

27 лютого 2018 року у Єдиному реєстру досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження № 0002183 за статтею 356 Кримінального кодексу України.

Постановою слідчого СВ Солом`янського УП ГКНП у м. Києві Довгун В. В. від 29 серпня 2018 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0002183 від 27 лютого 2018 року закрито, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

Закриваючи кримінальне провадження, слідчий на підставі пояснень ОСОБА_2 встановив, що 12 січня 2018 року відповідачка у придбаному нею приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 виявила значну кількість друкованих видань та книг - близько 1500 одиниць. З метою забезпечення їх збереження, охорони та виключення можливого псування, ушкодження та розкрадання вони були описані та передані за актом прийому-передачі на відповідальне зберігання ТОВ «Мувинг сервіс» на складське приміщення за адресою: АДРЕСА_2 . В січні 2018 року та квітні 2018 року на поштову адресу позивачки були направлені листи з проханням повідомити про те, чи належать їй виявлені книги або повідомити про іншу особу, яка має право вимагати їх повернення чи особу яка представляє їх володільця. Оскільки вищезазначені листи залишились без відповіді, 15 червня 2018 року ОСОБА_2 через свого представника звернулась до Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації та Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві з повідомленням про знахідку майна (книг та друкованих видань) та заявою про відмову від права власності на вищезазначені друковані видання та книги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із його недоведеності та необґрунтованості.

При цьому суд зазначив, що ОСОБА_2 набула право власності на нежитлове приміщення на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу та не є стороною договору іпотеки № 014/0398/2/20196 від 18 липня 2008 року. Щодо спірного майна вона діяла правомірно, а позивачка не спростувала обставин, встановлених постановою слідчого від 29 серпня 2018 року про закриття кримінального провадження.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно зі статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності (частина перша статті 386 ЦК України).

Правовідносини щодо набуття, збереження майна без достатньої правової підстави врегульовані Главою 83 ЦК України.

Так, частинами першою, другою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (пункт 4 частини третьої статті 1212 ЦК України).

Передбачений статтею 1212 ЦК України вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав. Отже, предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і неврегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) її майна, яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі, та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 910/17324/19, від 09 листопада 2021 року у справі № 905/1680/20, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 лютого 2022 року у справі № 646/4738/19, від 20 квітня 2022 року в справі № 642/5275/18, від 06 червня 2022 року в справі № 725/2114/20-ц, від 05 липня 2022 року в справі № 641/8483/19.

В силу вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд установив, що 12 січня 2018 року ОСОБА_2 у придбаному нею приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 виявила значну кількість друкованих видань та книг - близько 1500 одиниць, якими відповідачка в подальшому розпорядилася на власний розсуд, передавши їх на відповідальне зберігання ТОВ «Мувинг сервіс» на складське приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_2 розпорядилась спірним майном без достатньої правової підстави, докази повернення безпідставно набутого майна ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні, як і відсутні докази наявності зазначеного майна на складському приміщенні ТОВ «Мувинг сервіс».

Факт набуття такого майна та факт подальшого розпорядження ним ОСОБА_2 не заперечувався.

ОСОБА_1 в позовній заяві (з урахуванням уточнень та доповнень) просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь вартість втраченого нею внаслідок неправомірних дій відповідачки майна, зокрема книжкової продукції.

Разом із тим, питання щодо наявності підстав для відшкодування позивачці на підставі статті 1212 ЦК України шкоди відповідачкою ОСОБА_2 як особою, яка безпідставно набула майно, суд першої інстанції не дослідив.

При цьому слід ураховувати, що суд, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19).

На підтвердження своїх позовних вимог в частині відшкодування вартості книжкового приладдя магазину, вартості книжкової продукції та вартості іншого майна, позивачка надала суду докази його наявності в магазині, а саме:

рахунок-фактуру № ЗГ-000238 від 20 жовтня 2008 року, яким доводиться, що у спірному приміщенні повинно було знаходитися книжкове приладдя магазину (меблі, касовий вузол, технічне оснащення) на загальну суму 171 575,00 грн;

інвентаризаційний опис від 01 листопада 2017 року товарно-матеріальних цінностей, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , за яким на відповідальному зберіганні за договорами постачання наявна книжкова продукція видавництва «Бренд Бук Паблішінг» на загальну суму 210 598,20 грн;

видаткову накладну від 01 листопада 2017 року № 1791/11 ТОВ «Бренд Бук Паблішінг», відповідно до якої у спірному приміщенні наявна книжкова продукція на загальну вартість 215 560,00 грн;

інвентаризацію майна станом на 20 жовтня 2017 року, за якою у спірному приміщенні зокрема знаходилося інше майно на загальну суму 29 200,00 грн, а саме: протикрадіжні грати, магнітний деактиватор, UPS (джерело безперебійного живлення), комп`ютер стаціонарний, грошовий ящик, детектор банкнот, сканер штрих-кодів, тепловентилятор.

Відповідачка не надала жодних заперечень щодо наявності в магазині торговельного приладдя та іншого майна, а отже колегія суддів вважає, що позивачкою доведено наявність цього майна в магазині на час, коли відповідачка стала його власницею, за відсутності доказів повернення такого майна позивачці, вартість цього майна підлягає відшкодуванню відповідачкою, оскільки вона набула його без достатніх правових підстав.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З аналізу наведених норм процесуального та матеріального права можна дійти висновку, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

З врахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню вартість безпідставно набутого майна, а саме: вартість книжкового приладдя магазину (меблі, касовий вузол, технічне оснащення) на суму 171 575,00 грн; вартість книжкової продукції (згідно інвентаризаційної відомості від 01.11.2017 року) на суму 215 560,00 грн; вартість книжкової продукції магазину видавництва «Бренд Бук Паблішінг» (згідно інвентаризаційного опису від 01.01.2017 року) на суму 210 598,20 грн; грошові кошти за інше майно (згідно інвентаризаційної відомості від 20.10.2017 року) на сумі 29 200,00 грн, а всього 626 933,20 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачки компенсації за сплачені позивачкою комунальні послуги, то ці вимоги не доводяться матеріалами справи, отже в їх задоволенні необхідно відмовити.

В суді першої інстанції представник відповідача - адвокат Гаврилюк М. В. неодноразово заявляла та подала заяву про застосування строку позовної давності, посилаючись на те, що позивачка про існування своїх порушених прав фактично знала ще 27 лютого 2018 року, коли подала заяву до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення, однак з позовом до суду про відшкодування збитків звернулася 14 травня 2021 року.

За правилами статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частин першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники.

Вказана позиція неодноразово висловлювалась Великою Палатою Верховного Суду та є сталою.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. У разі, коли суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги, є необґрунтованими, суд повинен відмовити у задоволенні такого позову саме з цієї підстави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц (провадження № 14-306цс180)).

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що про порушення свого права та про особу, яка його порушила в контексті положень статті 1212 ЦК України, ОСОБА_1 дізналася у вересні 2018 року після отримання постанови слідчого СВ Солом`янського УП ГКНП у м. Києві Довгуна В. В. від 29 серпня 2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002183 27 лютого 2018 року, в якій були установлені дії ОСОБА_2 , які призвели до порушення прав позивачки на книжкове приладдя магазину, книжкову продукцію та інше майно, яким відповідачка заволоділа та розпорядилась без достатньої правової підстави та не повернула позивачці.

Таким чином, ОСОБА_1 звернулася 14 травня 2021 року до суду за захистом свого порушеного права в межах позовної давності.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків не відповідає матеріалам справи, ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та з порушенням норм матеріального і процесуального права, а відтак відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 367, 372, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Павлової Надії Євгеніївни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 09 грудня 2021 року у даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 :

- вартість книжкового приладдя магазину (меблі, касовий вузол, технічне оснащення) на суму 171 575,00 грн;

- вартість книжкової продукції (згідно інвентаризаційної відомості від 01.11.2017 року) на суму 215 560,00 грн;

- вартість книжкової продукції магазину видавництва «Бренд Бук Паблішінг» (згідно інвентаризаційного опису від 01.01.2017 року) на суму 210 598,20 грн;

- грошові кошти за інше майно (згідно інвентаризаційної відомості від 20.10.2017 року) на сумі 29 200,00 грн, а всього 626 933,20 грн (шістсот двадцять шість тисяч дев`ятсот тридцять три гривні 20 копійок).

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення компенсації за комунальні послуги відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 травня 2023 року.

Головуючий С.А. Голуб

Судді: Т.О. Писана

Д.О. Таргоній