РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2023 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Фурдись В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування на частку квартири,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до Рівненської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування на частку квартири звернулась ОСОБА_1 .

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просять суд їх задоволити та визнати за позивачем, ОСОБА_1 , іпн. НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування за законом на частку квартири АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання представник відповідача не з`явилась однак подала до суду письмову заяву про здійснення розгляду справи без участі представника Рівненської міської ради, не заперечує щодо можливості задоволення позовних вимог заявлених позивачкою у позовній заяві.

Заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві приватної власності ОСОБА_3 , яка є бабою позивачки по справі ОСОБА_1 .

З дослідженого в судовому засіданні договору дарування від 14 серпня 2007 року, посвідченого Філіповим М.М., державним нотаріусом Першої рівненської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №3-974 вбачається, що ОСОБА_3 передала у власність безоплатно належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 , своїм синам: ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , в рівних частках кожному.

З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про смерть (на російській мові) серії НОМЕР_2 виданого 14 грудня 2015 року солнцевським відділом загс управління загс москви вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено актовий запис про смерть №2071.

З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого 02 грудня 2017 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що складено відповідний актовий запис №2002.

З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що складено відповідний актовий запис №652.

З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 липня 2020 року посвідченого Ревою Л.Л., державним нотаріусом Другої рівненської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №1-202 вбачається, що спадкоємцем зазначеного в цьому свідоцтві майна ОСОБА_4 , 1951 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , є його дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з: частки квартири АДРЕСА_1 , що належить померлому на підставі договору дарування, посвідченого Першою рівненською державною нотаріальною конторою 14.08.2007 р. за реєстровим №3-974, зареєстрованого в КП «Рівненське МБТІ» 06.09.2007 р., реєстраційний номер 1545232. Квартира, частка якої спадкується, складається з двох житлових кімнат, житловою площею 26,8 кв.м., загальною площею 47,9 кв.м. Право власності на частку кватири підлягає державній реєстрації.

Після укладення договору дарування, дядько позивачки ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 не проживав, оскільки являвся громадянином російської федерації та мав постійне місце проживання в м.москва. Після його смерті, спадкоємцем майна померлого були його мати баба позивачки, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та його брат батько позивачки, які з заявами про прийняття спадщини після смерті свого сина та брата відповідно, до нотаріальної контори не зверталися.

08 вересня 2021 року позивачка звернулась до Другої рівненської державної нотаріальної контори з письмовою заявою про прийняття спадщини після смерті свого дядька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та до дня смерті проживав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

З дослідженої в судовому засіданні постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 листопада 2022 року №421/02-31 зокрема, вбачається, що ОСОБА_5 , державний нотаріус Першої рівненської Державної нотаріальної контори Рівненської області у зв`язку з надходженням заяви від ОСОБА_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на частку квартири АДРЕСА_1 вважає, що нотаріальна дія не може бути вчинена з наступних підстав. Другою РДНК 15 вересня 2021 року заведено спадкову справу №238/2021 на майно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у АДРЕСА_3 росія, на підставі заяви, що надійшла поштою від імені ОСОБА_1 , підпис на якій нотаріально засвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Балковою-Петренко Т.М. 08.09.2021 р. за реєстровим №946, зареєстрованою у книзі обліку і реєстрації спадкових справ за 684 від 15.09.2021 р. ОСОБА_1 надано договір дарування частки квартири АДРЕСА_1 , посвідчений 14 серпня 2007 року Першою рівненською державною нотаріальною конторою за реєстровим №3-974 на ім`я ОСОБА_2 . Другою РДНК за вих.№1107/02-14 від 30.09.2021 направлено до західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Рівненській області доручення (прохання) про надання правової допомоги в частині офіційної інформації про наявність спадкової справи на майно ОСОБА_2 на території російської федерації та кола спадкоємців. Станом на 10 листопада 2022 року в матеріалах спадкової справи №238/2021 відсутні відомості (інформація) щодо наявного кола спадкоємців на території російської федерації, а також відсутні документи (інформація) від уповноважених на те органів щодо відкриття спадкової справи на майно ОСОБА_2 на території російської федерації. А також, інші спадкоємці до Другої РДНК Рівненської області станом на 10 листопада 2022 року з документами на належне спадкодавцеві нерухоме майно, не зверталися. Крім заяви ОСОБА_1 , інших документів у вищевказаній спадковій справі до нотаріальної контори не надходило. Враховуючи наведене, відповідно до статті 68 Закону України «Про нотаріат» видача свідоцтва про право на спадщину є нотаріальною дією, яка вчиняється після надання необхідних відомостей (інформації). Відповідно до ст.46 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) необхідну для вчинення нотаріальної дії. На підставі викладеного, відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1265 ЦК України у п`яту чергу право спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Верховний Суд висловив відповідну правову позицію у постанові від 22 вересня 2021 року у справі №227/3750/19 суд вказав на право спадкоємця за заповітом чи за законом прийняти або не прийняти спадщину.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового, позивач, як племінниця померлого дядька ОСОБА_2 , не може захистити своє спадкове майнове право (при цьому вона користується всією квартирою, сплачує комунальні послуги, відомості про наявність інших спадкоємців на території України відсутні), тому відповідно до ст.16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на частку квартири АДРЕСА_1 .

За таких обставин, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає що заявлені позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними належними та допустимим доказами, представник відповідача в судове засідання не з`явилась однак подала до суду заяву у якій не заперечила щодо можливості задоволення позовних вимог заявлених позивачкою у позовній заяві, а тому вони підлягають до повного задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263.264,265,268,273,

354 ЦПК України, ст.ст.15,16,1216-1218,1220,1222,1258,1265,1268 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Рівненської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування на частку квартири задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , іпн. НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування за законом на частку квартири АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_1

Відповідач: Рівненська міська рада, м.Рівне, вул.Соборна, 12а, код ЄДРПО34847334

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов