П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2023 року м. Київ

Справа №357/3751/22

Провадження № 22-ц/824/12719/2023

Резолютивна частина постанови оголошена 22 листопада 2023 року

Повний текст постанови складено 28 листопада 2023 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Мандрики О.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

третя особа Державна прикордонна служба України

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданої адвокатом Гуріним Юрієм Максимовичем, на ухвалу Рокитнянського районного суду Київської області від 21 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Державна прикордонна служба України про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права на призначення та отримання частки одноразової грошової допомоги, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Рокитнянського районного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Державна прикордонна служба України про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права на призначення та отримання частки одноразової грошової допомоги.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 19 травня 2023 року заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Андруцької Г.О. про залишення позовної заяви без розгляду, повернення документів та судового збору за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Державна прикордонна служба України про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права на призначення та отримання частки одноразової грошової допомоги , задоволено.

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа Державна прикордонна служба України про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права на призначення та отримання частки одноразової грошової допомоги залишити без розгляду.

Зобов`язано управління державної казначейської служби в Київської області районі повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 993,00 грн.

Зобов`язати управління державної казначейської служби в Київської області районі повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 993,00 грн. на підставі квитанції 0.0..1 від 27.06.2022 року в АТ КБ «ПриватБанк».

Зобов`язати Управління державної казначейської служби в Київської області районі повернути ОСОБА_1 помилково сплачений судовий збір в сумі 536,80 грн.

Повернуто позивачу ОСОБА_1 подані до суду документи.

31 травня 2023 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Гурін Ю.М. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення понесених судових витрат на правову допомогу та інші витрати адвоката.

Заява обґрунтовує тим, що за час підготовчого засідання відповідачем ОСОБА_2 здійснено оплату професійної правничої допомоги та інші витрати адвоката на загальну суму 17200 грн., які згідно ст. 133 , 137 ЦПК України є судовими витратами.

У зв`язку із пред`явленням позивачем позову до відповідача, остання була вимушений нести витрати на правову допомогу та інші витрати адвоката.

Вказує, що відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 142 ЦПК України разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, а тому просив заяву заволинити.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області 21 червня 2023 року відмовлено в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Гуріна Ю.М. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу та інші витрати адвоката по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Державна прикордонна служба України про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права на призначення та отримання частки одноразової грошової допомоги.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду представник ОСОБА_2 - адвокат Гурін Ю.М. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити додаткове рішення.

Зокрема зазначає, що посилання в ухвалі суду на те, що представником відповідача не надано суду належних доказів на підтвердження того, що позивачем було допущено зловживання процесуальними правами або того, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони, як то передбачено вимогами ч. 9 ст. 141 ЦПК України на нашу думку є не зовсім вірним, оскільки зазначена норма в загальному регулює порядок відшкодування судових витрат у спорах, які вирішені по суті.

На відміну від відповідача, суд розглянув та задовольнив всі заяви позивача, а заяви сторони відповідача залишено поза увагою або відмовлено, що на їх думку порушує принцип права на справедливий суд та свідчить про неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи.

Дійсно заява від 25.05.2023 представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо компенсації судових витрат відповідачу не містить доказів необгрунтованих дій позивача, оскільки вони були вже надані суду на стадії підготовчого засідання, яка тривала з 21.10.2022 до 19.05.2023.

Представником відповідача до суду надіслано клопотання від 07.02.2023 (до якого були долучені копії документів, які на їх переконання свідчили про штучний характер позову) про закриття цивільної справи на підставі п. 2 ч. 2 ст. 200 ЦПК України.

18.04.20.23 року представником відповідача до суду надіслано електронною поштою, а згодом передано через канцелярію заяву про закриття зазначеної цивільної справи на підставі п. 2 ч. 2 ст. 200 ЦПК України, оскільки на їх переконання, вимоги, які наведенні у позовній заяві від 29.06.2022 мали розглядатися в порядку адміністративного судочинства, оскільки ОСОБА_2 не могла бути належним відповідачем у позовній заяві про визнання права за позивачем ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги в рівних частках з відповідачем ОСОБА_2 , оскільки вирішення питання про призначення та виплату такої допомоги віднесено до компетенції уповноваженого державою органу і справа мала розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник адвокат Гурін Ю.М. підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Андруцька Г.О. проти доводів апеляційної скарги заперечувала.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що у липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Рокитнянського районного суду Київської області з позовом ОСОБА_2 , третя особа Державна прикордонна служба України про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права на призначення та отримання частки одноразової грошової допомоги.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області відкрито загальне позовне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 , третя особа Державна прикордонна служба України про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права на призначення та отримання частки одноразової грошової допомоги. Призначено підготовче судове засідання.

05 травня 2023 року до Рокитнянського районного суду Київської області надійшло клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Андруцької Г.О. про залишення позву заяви без розгляду.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 19 травня 2023 року в підготовчому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Андруцької Г.О. про залишення позовної заяви без розгляду, повернення документів та судового збору за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Державна прикордонна служба України про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права на призначення та отримання частки одноразової грошової допомоги , задоволено.

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа Державна прикордонна служба України про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права на призначення та отримання частки одноразової грошової допомоги залишити без розгляду.

31 травня 2023 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Гурін Ю.М. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення понесених судових витрат на правову допомогу та інші витрати адвоката.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області 21 червня 2023 року відмовлено в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Гуріна Ю.М. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу та інші витрати адвоката по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Державна прикордонна служба України про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права на призначення та отримання частки одноразової грошової допомоги.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову в ухваленні додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що Представником відповідача не надано суду належних доказів на підтвердження того, що позивачем було допущено зловживання процесуальними правами або того, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони, як то передбачено вимогами ч. 9 ст. 141 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно ч.6 ст.142 ЦПК України, у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог ч.9 ст.141 цього Кодексу.

Згідно ч.9 ст.141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у разі необґрунтованих дій позивача, таких як зловживання процесуальними правами, виникнення спору внаслідок неправильних дій сторони.

Зловживання правами характеризуються умислом порушити порядок цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст.44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Під зловживанням процесуальними правами маємо розуміти особливу форму цивільного процесуального правопорушення, тобто умисні недобросовісні дії учасників цивільного процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав, пов`язані з обманом відносно відомих обставин справи, в цілях обмеження можливості реалізації або порушення прав інших осіб, що беруть участь в справі, а також в цілях того, що перешкодило діяльності суду по правильному і своєчасному розгляду і вирішенню цивільної справи, - що породжує застосування заходів цивільного процесуального примусу.

Згідно з частиною п`ятою статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Тобто, стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрат, зокрема, у разі залишення позову без розгляду, можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову. Разом із цим, залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви. Подання заяви про залишення позову без розгляду само по собі не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це диспозитивне право, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Для стягнення здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Такого ж висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах від: 26 вересня 2018 року у справі № 148/312/16-ц, від 28 січня 2019 року у справі № 619/1146/17-ц, від 02 грудня 2020 року у справі № 202/2600/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 758/12381/18-ц, від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18; Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах: від 09 липня 2019 року в справі № 922/592/17, від 21 січня 2020 року в справі № 922/3422/18, від 21 грудня 2020 року в справі № 922/1001/20; Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постановах: від 21 листопада 2018 року в справі № 820/4347/17, від 18 березня 2020 року в справі № 280/5628/18.

У заяві представника ОСОБА_2 - адвокат Гурін Ю.М. про стягнення з позивача понесених відповідачем витрат на правову допомогу, подану до суду першої інстанції, не зазначено жодної із вищенаведених обставин, тобто, які саме дії позивача у цій справі були необґрунтованими та чим це підтверджується, що на думку відповідача є підставою для компенсації понесених судових витрат шляхом їх стягнення із позивача у зв`язку із залишенням позову без розгляду (т. 2, а. с. 1-2).

При розгляді заяви про ухвалення додаткового рішення суд першої інстанції надав цьому належну оцінку та зазначив, що заява представника відповідача не містить доводів і доказів необгрунтованості дій позивача.

Крім того, враховуючи вимоги глави 6 розділу III ЦПК України, у даному випадку суд першої інстанції, навіть при наявності обґрунтованої заяви не міг надавати оцінку відповідним доказам у справі з метою встановлення необґрунтованості (обґрунтованості) позовних вимог, оскільки такі документи (докази) досліджуються та оцінюються разом із іншими доказами з відповідною метою виключно на стадії розгляду справи по суті, яка судом у цій справі не була розпочата.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і на законність постановленої ухвали не впливають.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,368,374,375, 381-382, 384 ЦПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , поданої адвокатом Гуріним Юрієм Максимовичем - залишити без задоволення.

Ухвалу Рокитнянського районного суду Київської області від 21 червня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна