Єдиний унікальний номер справи 753/8086/21
Провадження №22-ц/824/2208/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінево Україна" про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову зазначила, що 08.12.2020 року була прийнята до ТОВ «Сінево Україна» на посаду медичної сестри у відділення діагностичного центру в м. Києві по просп. Бажана, 36-А . Фактично позивач працювала на посаді медичної сестри у ковідному відділенні за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе? 152-А , з графіком роботи 2/1 з 11:00 год - 20:00 год, за договором на 6 місяців з 08.12.2020 по 08.06.2021.

Працюючи у відділенні, позивач захворіла на COVID-19 та починаючи з 16.01.2021 по 15.02.2021 включно перебувала на лікарняному з діагнозом COVID-19, ускладнена позагоспітальна пневмонія, що підтверджується листком непрацездатності серії АЛГ №993769, виданим КНП «Центр медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва». 16.02.2021 позивачу було повідомлено, що вона звільнена 31.01.2021 за власним бажанням, відповідно до наказу №108-К від 27.01.2021, хоча вона це заперечує. Позивача було недопущено на робоче місце та просто вручено трудову книжку.

На прохання позивача надати довідку про недопуск на робоче місце їй було відмовлено. Знаходячись у відділенні ТОВ «Сінево Україна» в м. Київ на Харківському шоссе, 152-А, на місце події позивачем були викликані працівники поліції з метою фіксації факту не допуску до робочого місця. Працівниками поліції була складена, прийнята та зареєстрована відповідна заява за № ЄО 9909 від 16.02.2021.

Позивач наголошує, що знаходячись на лікарняному з 16.01.2021 по 15.02.2021 ніяких заяв на звільнення не писала.

Позивач вважає, що посадовими особами ТОВ «Сінево Україна» було порушено її права та інтереси, мало місце грубе порушення трудового законодавства.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 25 жовтня 2022 року у задоволені позову відмовлено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінево Україна» витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 26 000,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач направила апеляційну скаргу, в якій зазначила, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просила апеляційний суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким позов задовольнити.

03.07.2023 року до Київського апеляційного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

22.09.2023 року на електрону адресу Київського апеляційного суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

В ході розгляду справи судом встановлено, що 08.12.2020 позивача було прийнято на роботу до ТОВ «Сінево Україна» на посаду сестра медична, відповідно до наказу №1095-к ід 08.12.2020 та згідно запису у трудовій книжці позивача.

Перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем, позивач у період з 16.01.2021 по 15.02.2021 знаходилась на лікарняному відповідно до листка непрацездатності серії АЛГ №993769.

У вказаний період, коли позивач перебувала на лікарняному, 27.01.2021 відповідачем був виданий наказ №108-к про звільнення позивача із займаної посади з 31.01.2021, оскільки позивач була відсутня на роботі в день звільнення, трудову книжку з відповідним записом про звільнення їй видали 16.02.2021, коли вона з`явилась за місцем роботи.

На підставі звіту комісії з службових розслідувань відповідача про розслідування випадку звільнення позивача, відповідачем були виявлені підстави вважати наказ №108-к від 27.01.2021 таким, що виданий помилково, а сам наказ було скасовано. Враховуючи скасування наказу №108-к від 27.01.2021, відповідач самостійно нарахував та виплатив позивачу середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, а саме за період з 01.02.2021 по 14.03.2021.

Розмір середнього заробітку було розрахований відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 та склав 47 167,05 грн. з врахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору, в т.ч. 32 529,00 грн. за 20 днів в лютому 2021 року та 14 638,05 грн. за 9 днів в березні 2021 року. При цьому середній заробіток за час вимушеного прогулу розрахований відповідачем виходячи з середнього заробітку за один день в розмірі 1626,38 грн.

Переказ коштів у сумі 37 969,47 гривень (вираховано ПДФО в розмірі 8 490,07 гривень та ВЗ в розмірі 707,51 гривень) відповідачем було здійснено в повному обсязі 15.03.2021 на картковий рахунок позивача, що вбачається з розрахункового листка та копії банківської відомості нарахування коштів №110.

Своє рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції ґрунтував на тому, що ще до пред`явлення позивачем позовної заяви до суду самим відповідачем було констатовано неналежність звільнення позивача, ухвалене рішення про її поновлення на роботі, а також виплачено заробітну плату за час вимушеного прогулу. Таким чином порушені права позивача були в повній мірі поновлені самим же відповідачем ще до пред`явлення даного позову до суду. В свою чергу це обумовлює відсутність на час звернення позивача з позовом права на судовий захист, оскільки такому захисту, відповідно до ст.. 4 ЦПК України, підлягають лише порушені, невизнанні або ос порені права та інтереси.

Основною тезою, яку апелянт поклав в основу апеляційної скарги є теза про те, що лише суд або КТС володіє правом на вирішення трудових спорів, відтак поновлення порушених прав працівника самим роботодавцем не може вважатися належним апріорі.

Дана позиція не може бути прийнята колегією суддів апеляційного суду в якості підстави для невизнання дій відповідача такими, що в повній мірі в позасудовому порядку поновили позивача в його правах. Суд першої інстанції ретельно перевірив обставини справи, дав їм належну правову оцінку та прийшов до висновку, що права позивача були поновлені ще до пред`явлення позову до суду.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року в справі «Руїз Торія проти Іспанії», заява № 18390/91).

Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії», заява № 49684/99).

Окремо апеляційний суд звертає увагу на неможливість прийняття судом тверджень позивача про направлення роботодавцем свої повідомлень працівнику за неналежною адресою, оскільки поштова адрес,а за якою відповідач здійснював надсилання кореспонденції позивачу, збігається з тією адресою, яку сама позивач зазначила у своєму позові та заявах, направлених до суду.

Зважаючи на наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення. Апелянтом не було відповідним чином доведено наявності передбачених законом підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції, відтак апеляційна скарга до задоволення непідлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько