Житомирський апеляційний суд
Справа №293/1611/18 Головуючий у 1-й інст. Васильчук С. Ф.
Категорія 68 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Кузьменко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №293/1611/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Янчук Максим Олександрович

на рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 22 серпня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Проценко Л.Й.

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив поділити в натурі між сторонами належний на праві спільної сумісної власності житловий будинок, загальною площею 199,5 кв.м, та земельну ділянку, загальною площею 0,700 га, кадастровий номер :03:002:0079, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до другого варіанту експертизи №1094/03-2021 від 12.03.2021 та вирішити питання про розподіл судових витрат.

У жовтні 2018 представник відповідача подав до суду зустрічну позовну заяву, в якій просила визнати об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житловий будинок, загальною площею 199,5 кв.м, земельну ділянку, площею 0,0700 га, кадастровий номер :03:002:0079, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль Mercedes-Benz Vito108 D, д.н.з. НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , 1999 року випуску, визнавши за сторонами право власності на вказане майно та поділити його в натурі. Також в зустрічному позові представник зазначав, що орієнтований розрахунок суми витрат на правничу допомогу, які сторона відповідача очікує понести, складає 22500 грн.

Рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 22 серпня 2023 року первісний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано спільною сумісною власністю житловий будинок, загальною площею 199,5 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, площею 0,0700 га, кадастровий номер :03:002:0079, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . В задоволенні решти вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано об`єктами спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 :

- житловий будинок, загальною площею 199,5 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку, площею 0,0700 га, кадастровий номер :03:002:0079, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

- автомобіль Mercedes-Benz Vito108 D, д.н.з. НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , 1999 року випуску.

Визнано за ОСОБА_2 та за ОСОБА_1 право власності на частку в житловому будинку та господарських спорудах, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , виділивши їм в натурі приміщення в житловому будинку та господарські споруди, відповідно до другого варіанту судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 11.10.2021 №331/10-2021. Для забезпечення ізольованого користування приміщеннями, які виділені співвласникам в житловому будинку, зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 провести ремонтно-будівельні роботи, відповідно до висновку експертизи.

Виділено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в натурі частку земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0079, загальною площею по 326,0 кв.м (0,0326 га) кожному, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до додатку №6 висновку земельно-технічної експертизи від 11.10.2021 №331/10-2021.

Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по частині за кожним на автомобіль Mercedes-Benz Vito108 D, д.н.з. НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , 1999 року випуску.

Стягнуто з ОСОБА_1 на корить ОСОБА_2 48805,00 грн. компенсації за частину автомобіля Mercedes-Benz Vito108 D, д.н.з. НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , 1999 року випуску.

Припинено право спільної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок, загальною площею 199,5 кв.м, та земельну ділянку, площею 0,0700 га, кадастровий номер :03:002:0079, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог за зустрічним позовом відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 911,73 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на корить ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1798,65 грн. та 3140,00 грн. витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Відмовлено у стягненні з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 22500,00 грн. понесених витрат на правничу допомогу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 22 серпня 2023 року в цій частині та ухвалити нове, яким стягнути з позивача на користь його довірительки витрати на правничу допомогу в розмірі 22500,00 грн.

В обґрунтування скарги зазначає, що рішення суду є незаконним у даній частині, оскільки відповідач під час розгляду справи надала належні докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, про що свідчить Договір про надання адвокатських послуг №27/18 від 22.10.2018, який доданий до апеляційної скарги, в п.4.1-4.5 якого передбачено, що за надані адвокатом послуги клієнт сплачує гонорар в розмірі 22500,00 грн. і оплата послуг здійснюється під час підписання даного договору в готівковій формі, у національній валюті гривні, на умовах 100% попередньої оплати. Таким чином, враховуючи особливості предмету спору, обсяг виконаних адвокатом робіт та часом витраченим на їх виконання, зважаючи на те, що розмір гонорару адвоката визначений сторонами в договорі про надання адвокатських послуг та є фіксованим, вважаю, що вищевказана сума підлягає до стягненню з позивача.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу сторона позивача не скористалась.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, з невідомих суду причин, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені.

За приписами ст.372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У ч.8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з ч.1, 3 ст.27 вказаного Закону договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

При цьому договір про надання правової допомоги повинен містити детальний опис правових послуг, що надаються, та їх вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 09 червня 2020 року у справі № 466/9758/16-ц (провадження № 61-39474св18).

У постанові Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі №910/14598/20 висловлено наступну правову позицію.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства дозволяє зробити наступні висновки:

1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в ч.2 ст.27 Закону);

2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім того, на такий договір поширюється дія загальних норм та принципів договірного права, включаючи, але не обмежуючись визначені главою 52 ЦК України;

3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Указані форми відрізняються порядком обчислення: при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Указане передбачено як положеннями цивільного права, так і нормами ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Отже, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з нормами ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

В силу ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суді першої інстанції представник відповідача адвокат Янчук М.О. надав лише ордер серії ЖТ №055555 від 22.10.2018 на надання правової допомоги та витяг з Договору про надання адвокатських послуг №27/18 від 22.10.2018, в якому зазначені лише права та обов`язки сторін, та який не містить розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) (а.с.48,49). Однак, повний текст договору про надання правової допомоги до суду першої інстанції поданий не був.

Разом з тим, до апеляційної скарги представник відповідача надав договір про надання адвокатських послуг №27/18 від 22.10.2018, пунктом 4.1 якого передбачений фіксований розмір гонорару адвоката в сумі 22500,00 грн.

Частинами 2, 3 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Представник відповідача не надав докази неможливості подання вказаного документа до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від відповідача.

Відтак, долучений до апеляційної скарги представником відповідача доказ не підлягає прийняттю та дослідженню апеляційним судом.

Таким чином, враховуючи, що представником відповідача не було надано договір про надання правничої допомоги під час розгляду справи районним судом, то, зважаючи на вищезазначені правові висновки Верховного Суду, не можна вважати доведеними витрати ОСОБА_2 на правничу допомогу у суді першої інстанції в розмірі 22500,00 грн.

За таких обставин, районнийсуд, з урахуванням положень ст.141 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у стягненні з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 22500,00 грн. понесених витрат на правничу допомогу, а тому доводи апеляційної скарги слід визнати необґрунтованими.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

В іншій частині рішення в апеляційному порядку не оскаржено, тому не перевіряється судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Янчук Максим Олександрович, залишити без задоволення, а рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 22 серпня 2023 року в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесених витрат на правничу допомогу без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 грудня 2023 року.

Головуючий Судді