Провадження №2/523/4054/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2023 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання Томілко М.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Кобильника Д.О. про забезпечення зустрічного позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

До Суворовського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Стадник П.О., з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просила поділити майно, що складає сумісну власність подружжя, а саме: 16 300 доларів США та транспортний засіб марки «Mersedes-Benz S 550», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Ухвалою суду від 28 червня 2023 року за вказаним цивільним позовом відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2023 року задоволено заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кобильника Д.О. із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя. Перейдено до розгляду до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та замінити засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

14 серпня 2023 року ОСОБА_1 подано до суду зустрічний позов до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю та витребування майна із незаконного володіння (а.с.115-121).

Зустрічну позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Одночасно з зустрічною позовною заявою представником ОСОБА_1 - адвокатом Кобильник Д.О. подана заява про забезпечення позову.

Заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки «Mersedes-Benz S 550», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , та заборонити будь-яким чином користуватися та розпоряджатися вказаним автомобілем до набрання законної сили судовим рішенням, ухваленим у даній справі.

Свою заяву обґрунтував тим, що предметом розгляду зустрічного позову є, зокрема, і визнання особистою приватною власністю ОСОБА_1 автомобіля марки «Mersedes-Benz S 550», державний номерний знак НОМЕР_1 , який був придбаний ним в період шлюбу, однак за особисті кошти, зароблені останнім до шлюбу. Водночас, станом на даний час вказаний автомобіль перебуває у фактичному володінні ОСОБА_2 , яка ним постійно управляє та порушує правила дорожнього руху.

Посилаючись на те, що у разі тривалого розгляду даної справи ОСОБА_2 зможе позбутися автомобіля, його пошкодити, знищити, а в разі тривалого використання - оціночна вартість автомобіля значно зменшиться, що може суттєво вплинути на майновий стан ОСОБА_1 , у випадку задоволення позовних вимог, з метою збереження та уникнення пошкодження автомобіля та погіршення його фізичного стану (фізичного зносу), представник ОСОБА_1 просив накласти арешт на транспортний засіб та заборонити будь-яким чином ним розпоряджатися та користуватися.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення зустрічного позову.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 просив задовольнити заяву про забезпечення зустрічного позову.

Вивчивши заяву про забезпечення зустрічного позову, долучені до неї документи та оглянувши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 1 до 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно ч. 2 до 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, та і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Нормами статті 80 ЦПК встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК унормовано обов`язок доказування і подання доказів, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Між сторонами виник майновий спір, предметом якого є, зокрема, і спірний транспортний засіб.

Підставою для звернення до суду з заявою про забезпечення зустрічного позову є те, що ОСОБА_2 може позбутися автомобіля, пошкодити, знищити, а в разі тривалого використання - оціночна вартість автомобіля значно зменшиться, що може суттєво вплинути на майновий стан ОСОБА_1 . Метою забезпечення позову є збереження матеріального об`єкта спору до вирішення справи по суті.

Таким чином, з огляду на те, що ОСОБА_1 є одноосібним власником даного транспортного засобу, тому накладення арешту, заборона розпоряджатися, як виду забезпечення позову, не може бути застосовано у даному випадку, адже нормами чинного законодавства не передбачено можливість, зокрема, накладення арешту на майно, яке належить позивачу. Твердження ОСОБА_1 про те, що можливе подальше пошкодження автомобіля, знищення, тривала експлуатація автомобіля ОСОБА_2 , може утруднити чи зробити неможливим в майбутньому виконання рішення суду, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки такі твердження необґрунтовані та не підтверджені належними доказами. При цьому, суд констатує, що сама по собі експлуатація транспортного засобу не є доказом його знищення або пошкодження.

Крім того суд зазначає, що однією з вимог зустрічної позовної заяви є витребування з незаконного володіння ОСОБА_2 , серед іншого і автомобіля, тобто забезпечення позову в частині заборони користування транспортним засобом фактично призведе до підміни рішення суду. Так у разі задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони користуватися автомобілем, позивачем за зустрічним позовом буде досягнуто мети позовної заяви про витребування транспортного засобу з незаконного володіння, без розгляду справи по суті.

За результатами розгляду заяви про забезпечення позову, аналізу доводів ОСОБА_1 , суд вважає, що заява є необґрунтованою та такою, що не ґрунтується на нормах закону, оскільки одні лише посилання в заяві про забезпечення позову на те, що ОСОБА_2 можливо у майбутньому здійснить пошкодження транспортного засобу, знищить, оціночна вартість автомобіля зменшиться, не є достатніми підставами для задоволення заяви про забезпечення зустрічного позову.

Таким чином, враховуючи, що заявником не надано переконливих доводів на користь того, що невжиття заходів забезпечення зустрічного позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та не доведено належними доказами існування ризиків невиконання можливого рішення суду, доходжу висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення зустрічного позову слід відмовити.

Згідно з ч. 7 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 27,149-153, 261, 353 ЦПК України,суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Кобильника Д.О. про забезпечення зустрічного позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено у порядку та строки, передбачені ст. ст. 153, 353, 354 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 03.11.2023 року.

Суддя