465/5936/23
2/465/2797/23
У Х В А Л А

підготовчого судового засідання

01.12.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Мартьянової С.М.

за участю секретаря судових засідань Сеньків А.Т.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Львівської міської ради, за участю третіх осіб Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, Комунальної установи «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» про усунення перешкод у користування житлом,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні франківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Львівської міської ради, за участю третіх осіб Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, Комунальної установи «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» про усунення перешкод у користування житлом.

Ухвалою суду від 10.10.2023 прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання.

15.11.2023 року через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що відповідачами у даній справі позивач вказує ОСОБА_1 та Львівську міську раду. Разом з тим у прохальній частині позовної заяви жодних вимог до ОСОБА_1 не має. таким чином позивач звернулась до суду з позовом щодо неправомірності дій органу місцевого самоврядування та скасування рішення цього органу, а відтак дана справа не може бути підсудна районному суду, а підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

В підготовче судове засідання учасники судового провадження подали своє письмове відношення до заявленого клопотання.

Представник позивача просить відмовити у задоволенні клопотання, оскільки спір, що розглядається підсудний Франківському районному суду м.Львова та позивачем обрано спосіб захисту свого порушеного права, що підлягає захисту в порядку цивільного судочинства.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник підтримали клопотання.

Представник відповідача Львівської міської ради у вирішенні заявленого клопотання покладається на розсуд суду.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вирішуючи подане клопотання, суд приходить до висновку, що в задоволенні такого слід відмовити.

Так, за ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, ЦПК України, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частини 1 та 3 ст.3 ЦПК України).

За змістом ч.1 ст. 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних індивідуальних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, та, по-друге, те, що суб`єктний склад такого спору включає, як правило, фізичну особу, яка є стороною цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин.

Натомість, згідно з п. 1 ч. 1статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи особистого немайнового права та інтересу учасника.

Під час вирішення питання щодо компетенції суду слід урахувати суб`єктний склад спірних правовідносин, одним з яких є участь суб`єкта владних повноважень, визначити характер правовідносин, з яких виник спір, і кінцеву мету пред`явлення позову.

Такий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 січня 2020 року у справі № 587/2121/18.

Відповідно до пункту 1 частини 1статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору у даній справі є визнання незаконним та скасування наказу директора Юридичного департаменту Львівської міської ради, та видане на підставі нього свідоцтво про право власності, скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 щодо спірної квартири. Позовні вимоги пред`явлені позивачем з метою поновлення її цивільних прав та інтересів.

Конституцією України гарантовано право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Також відповідач вказував на те, що позивачем жодних вимог до нього не має, а тому він є фактично неналежним відповідачем, проте з таким висновком суд не може погодитися.

Так, сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні та юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

У постанові від 19 грудня 2022 року у справі № 359/3951/17 Верховний Суд надав правову оцінку належності відповідача у спорі про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Верховний Суд, зокрема, зауважив, що державна реєстрація прав проводиться державним реєстратором не з власної ініціативи, а на підставі відповідної заяви, поданої зацікавленою особою. Відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії.

Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Тобто визначення відповідачів, предмета й підстав спору є правом позивача. Натомість установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для закриття провадження по справі на підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.255 ЦПК України, у зв`язку із чим, у задоволенні клопотання про закриття провадження по справі слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 255, 260, 261, 352, 353, 354 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Львівської міської ради, за участю третіх осіб Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, Комунальної установи «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» про усунення перешкод у користування житлом відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя Мартьянова С.М.