145/1102/23
2/145/713/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2023 смт. Тиврів Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вальчука В.В.,

за участі секретаря Криклива М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача адвоката Катрича Павла Степановича про відвід судді Вальчука Валерія Вікторовича по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Лука-Мелешківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Тиврівського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Лука-Мелешківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно.

Представник позивача адвокат Катрич П.С. 30.11.2023 року подав до суду заяву про відвід судді Вальчука В.В. мотивуючи її тим, що на його думку є обставини, які викликають сумнів в неупередженості судді під час розгляду справи з підстав викладених у заяві.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Статтями 36, 37 ЦПК України передбачено підстави відводу судді.

Відповідно до ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Враховуючи те, що представником позивача адвокатом Катричем П.С. подано заяву про відвід за три робочі дні (30.11.2023) до наступного засідання (яке відбудеться 12.12.2023 року), заяву про відвід судді необхідно передати до канцелярії Тиврівського районного суду Вінницької області для визначення судді, який буде вирішувати питання про відвід, у порядку, встановленому частиною першою ст.33 ЦПК України.

Крім того, суд в провадженні якого перебуває дана справа, вважає заяву про відвід необґрунтованою з наступних підстав.

В своїй заяві представник позивача адвокат Катрич П.С. посилається на те, що відповідно до ухвали суду від 13.11.2023 року йому як представнику позивача було задоволено його заяву про проведення засідання в режимі відеоконференції. Попри це, 28.11.2023 року коли він очікував на підключення до відеоконференції через систему Електронний суд, з боку суду такого підключення не відбулося, хоча прохання про таке підключення було повторно ним надіслане з клопотанням від 27.11.23. В свою чергу головуючий по справі виніс ухвалу від 28.11.2023 відповідно до якої йому було відмовлено у прийнятті участі у судовому засіданні по даній справі в режимі відеоконференції, а також відмовлено у клопотанні про долучення доказів.

Відтак, вважає, що суддя Вальчук В.В. проявляє упередженість до нього як представника позивача з підстав зазначених у поданій ним заяві.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оцінивши викладене в заяві представника позивача про відвід, а також враховуючи матеріали справи, суд вважає, що наведені представником позивача мотиви для відводу судді не мають обґрунтованих підстав для їх задоволення оскільки, по-перше, ухвалою суду від 13.11.2023 року було задоволено його клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яке було призначене на 15.11.2023 року, однак відеоконференція не відбулась через відсутність заброньованих майданчиків (залів судових засідань) для проведення відеоконференції.

По-друге, слід звернути увагу представника позивача та те, що відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України, учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Відповідно до ч.2 ст.212 ЦПК України учасник справи подає заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.

Подане представником позивача Катричем П.С. клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції було зареєстроване в Тиврівському районному суді 28.11.2023 року вх.№ЕП-2139/23-Вх і предане головуючому судді 28.11.2023 року о 10-00 годині, тобто за 40 хвилин до проведення судового засідання. Крім того, письмових доказів надіслання представником позивача копії заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції іншим учасникам справи, клопотання не містило, в зв`язку зі чим в судовому засіданні за участі позивача ОСОБА_1 ухвалою суду від 28.11.23 було відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_2 та роз`яснено останньому, що у разі виконання заявником вимог ч.2 ст.212 ЦПК України, він не позбавлений права на звернення до суду з таким клопотанням у відповідності до вимог зазначеної статті ЦПК України. Тому, тракутування на свій розсуд норми ч.2 ст.212 ЦПК України з боку представника позивача щодо надання ним клопотання 13.11.2023 року про проведення відеоконференції, яке б мало забезпечити йому участь у всіх судових засіданнях в режимі відеоконференції суперечить вказаній нормі процесуального закону та не містило такого прохання. Щодо клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яке датоване 27.11.23 і зареєстроване 28.11.23 подане з порушенням ч.2 ст.212 ЦПК України, а тому проводити судове засідання в режимі відеокнференції не було підстав.

Також слід зазначити, що ухвалою суду від 30.10.2023 року було визнано явку позивача обов`язковою у відповідності до п.5 ч.2 ст.223 ЦПК України, однак через неможливість та неявку представника позивача судові засідання призначені на 15.11.23 та 28.11.23 року відклались, так як позивач виявив намір проводити судові засідання за участі свого представника.

Визначаючись щодо наявності підстав для відводу судді, суд також враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до п.1 ст.6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справах П`єсак проти Бельгії, Кіпріану проти Кіпру, Грівз проти Сполученого Королівства). Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність головуючого судді презюмується.

Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення Європейського суду з прав людини у справі Клейн та інші проти Нідерландів).

Таким чином, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів в упередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного суду в ухвалах від 10.05.2018р. у справі № 800/592/17 та від 01.10.2018р. у справі № 9901/673/18.

Також, на думку суду заява представника позивача Катрича П.С. від 30.11.2023 про відвід головуючого судді Вальчука В.В. не містить передбачених статтями 36 і 37 ЦПК України підстав для відводу головуючого, а ґрунтується на незгоді з рішеннями судді під час розгляду вищезначеної справи. Слід звернути увагу представника відповідача, що всі процесуальні дії головуючий суддя узгоджує з сторонами по справі (в даному випадку з позмвачем), що фіксується і заноситься до протоколу судового засідання.

Щодо посилання представника позивача на строки розгляду справи суд зазначає наступне.

Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК) є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 2 ЦПК).

Строки, що встановлюються судом (наприклад, строк для усунення недоліків позовної заяви чи апеляційної скарги), повинні відповідати принципу розумності. Визначаючи (на власний розсуд) тривалість цих строків, суду необхідно враховувати принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, кількість учасників процесу, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

Оцінюючи правову та фактичну складність справи, слід враховувати, зокрема, наявність обставин, що утруднюють розгляд справи; кількість співпозивачів, співвідповідачів та інших учасників процесу; необхідність проведення експертиз та їх складність; необхідність допиту значної кількості свідків; участь у справі іноземного елемента та необхідність з`ясування і застосування норм іноземного права.

Оцінюючи поведінку заявника, а також осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу, слід звернути увагу на те, що не можна покладати відповідальність за тривалий розгляд справи використання ними процесуальних засобів, передбачених законодавством, для здійснення свого захисту, зокрема, у зв`язку зі зміною позовних вимог, вивченням матеріалів справи, заявленням клопотань, оскарженням ухвалених судових рішень. Разом із тим слід взяти до уваги факти невиконання ними процесуальних обов`язків, наприклад, ненадання чи надання з порушенням строку, передбаченого ЦПК, доказів у справі; неодноразові неявки в судове засідання без поважних причин, якщо це призвело до порушення розумного строку судового розгляду. В даній справі, якраз через неналежне виконання стороною відповідача своїх обов`язків суд вживає заходів для їх належного виконання з метою повного та всебічного розгляду справи.

Відтак, посилання представника позивача ОСОБА_2 на строки розгляду справи є недоречними, оскільки не з вини суду судові засідання відкладаються, а відтак стведжувати про упередженість чи необ`єктивність головуючого судді немає підстав.

Таким чином, незгода представника позивача Катрича П.С. із процесуальними рішеннями судді, не може свідчити про упередженість чи необ`єктивність головуючого при розгляді даної справи і слугувати підставою до його відводу.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого представником позивача відводу судді у справі, а тому заяву про відвід судді Вальчуку В.В. необхідно передати до канцелярії Тиврівського районного суду Вінницької області для визначення судді, який буде вирішувати питання про відвід, у порядку, встановленому частиною першою ст.33 ЦПК України.

Керуючись статтями 36-41, 247, 260, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву про відвід судді визнати необґрунтованою.

Передати заяву про відвід судді Вальчуку В.В. по цивільній справі №145/1102/23 за позовом ОСОБА_1 до Лука-Мелешківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно до канцелярії Тиврівського районного суду Вінницької області для визначення судді, який буде вирішувати питання про відвід, у порядку, встановленому частиною першою ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вальчук В.В.