Справа № 346/1533/23
Провадження № 2/346/874/23
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
у складі головуючого судді Яремин М.П.
з участю секретаря Тимошишин І.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.11.2014 року між публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та відповідачем укладено кредитний договір № 200155428, відповідно до якого вказане товариство надало відповідачу як позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 17 350 грн. із встановленим строком користування по 20.05.2017 року, на умовах повернення, строковості та платності, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним в порядку та на умовах, визначених цим договором. 20.07.2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та позивачем укладено договір про відступлення прав вимоги №7_БМ, згідно з яким право грошової вимоги за кредитним договором №200155428 від 27.11.2014 року, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 , перейшло до позивача.
Незважаючи на виконання банком умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором перед позивачем не виконав та допустив виникнення заборгованості, загальний розмір якої станом на 26.03.2023 року позивачем визначено як 53 023,03 грн., з яких: 17 111,56 грн. - заборгованість за кредитом; 35 911,47 грн. - заборгованість за відсотками. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати в розмірі 2 684 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. Представник позивача ОСОБА_2 26.05.2023 року через систему Електронний суд подала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити у її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.58-59).
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а саме за зареєстрованим місцем проживання, шляхом надсилання судових повісток про виклик до суду. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомила, не звернулася із заявою про розгляд справи в її відсутності та не подала відзив на позов.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р.).
Таким чином, Верховний Суд зазначив, що особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви.
Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що 27.11.2014 року відповідачем заповнено анкету № 909275 та підписано заяву (оферта) № 200155428 (договір про надання та використання платіжної картки), згідно з якою відповідачу відкрито поточний рахунок та видано кредитну карту з кредитним лімітом, який становив 1 000 грн. (при цьому встановлений розмір за рішенням банку може бути змінений, про що клієнт буде повідомлений шляхом направлення sms-повідомлення або в порядку, передбаченому Умовами по картах). Кредитний договір укладено у формі заяви, в якій відповідач погодився з тим, що Умови та Тарифи по картках, з якими він ознайомився, є невід`ємною частиною договору. В цій заяві також зазначено кредитний ліміт, максимальна ставка ліміту (58,8 % річних), реальна процента ставка (89,56 % річних), абсолютне подорожчання кредиту (24 568,53 грн.) та № картки НОМЕР_1 (а.с.6, 7).
На виконання умов договору ПАТ «Банк Михайлівський» відкрив відповідачу картковий рахунок та видав платіжну картку, про що останній надав відповідну розписку про отримання платіжної картки (а.с. 15).
27.11.2014 року відповідачем підписано тарифи по продукту «Прибуткова картка + Кредитка» із зазначенням строку дії платіжної картки (5 років), здійснення операцій з рахунком, умови кредитування з використанням картки (із зазначенням розміру процентів, що нараховуються за кредитом, пільговий період користування кредитними коштами, розмір обов`язкового щомісячного мінімального платежу за договором ) та додаткові послуги (а.с.14).
Згідно з довідкою про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Прибуткова картка + Кредитка» від 27.11.2014 року, яка містить підпис відповідача, визначено умови надання кредиту (мета на споживчі потереби; сума до 50 000 грн.; тип процентної ставки - фіксована); орієнтовну сукупну вартість кредиту (в грошовому виразі - 24 568,53 грн.; в процентному значенні 89, 56 %); строк - 5 років; обсяг щомісячно платежу мінімальний платіж 3% від фактичного використання кредиту в розрахунковому періоді на розрахункову дату, а також комісійні винагороди та плати, додаткові нарахування за договором; процентну ставку за кредитом 58,8 % річних; пільговий період користування кредитними коштами; платежі за програмами страхування (згідно з договором страхування (а.с. 11-13)).
20.07.2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (новий кредитор) та ПАТ «Банк Михайлівський» (банк) укладено договір №7_БМ про відступлення прав вимоги відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № UA-ЕА-2020-06-09-000032-b від 15.06.2020 року, згідно з п.1 якого банк, в порядку та на умовах визначених договором, відступає новому кредитору належні банку права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, згідно реєстру у Додатку №1 до цього договору (а.с. 18-21).
Відповідно до платіжного доручення № 2 від 09.07.2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» сплатило на рахунок ПАТ «Банк Михайлівський» 5 307 308,39 грн., призначення платежу - протокол № UA-ЕА-2020-06-09-000032-b від 15.06.2020 року (а.с. 22).
Згідно з витягом з Додатку №1 до вказаного договору, позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за заборгованістю, яка виникла за договором №200155428 від 27.11.2014 року, в загальній сумі 53 023,03 грн., з яких: 17 111,56 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 35 911,47 грн. сума - за відсотками ( а.с. 23 ).
З матеріалів справи встановлено, що позивачем на адресу відповідача направлялась претензія від 19.12.2022 року про сплату вказаної заборгованості в строк до 31.01.2023 року (а.с. 25-26), однак, враховуючи подальше пред`явлення позову, заборгованість в добровільному порядку не погашена.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник обв`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.
Згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту (позики) відповідач суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування ним наданими йому кредитними коштами, а також не подав будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості.
Оскільки судом встановлено, що відповідач уклав кредитний договір, та, взявши на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів за їхнє використання, належним чином їх не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, право вимоги на які набув позивач за укладеним між ним та кредитодавцем відповідача договором відступлення прав вимоги, суд вважає підставними вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 200155428 від 27.11.2014 року в сумі 53 023,03 грн.
Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судом також встановлено, що позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 2 684 грн., що стверджується квитанцією від 23.03.2023 року (а.с. 5). Дані судові витрати підлягають присудженню з відповідача на користь позивача в зв`язку із задоволенням позовних вимог.
На підставі ст. ст. 207, 509, 512, 525, 526, 530, 610, 628, 638, 1048, 1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України та, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 268, 273, 280-289, 354 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю " Діджи Фінанс ", судові витрати в розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні.
Заочне рішення може бути переглянуте Коломийським міськрайонним судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Найменування сторін:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .
Повний текст рішення складено 30 травня 2023 року.
Суддя Яремин М. П.