КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 759/19542/20

номер провадження 22-ц/824/143/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4

на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2022 року /суддя Горбенко Н.О./

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2020 року Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації. Просив визнати недостовірною та такою, що порочить і принижує честь, гідність та ділову репутацію і зобов`язати спростувати інформацію, розміщену:

- ІНФОРМАЦІЯ_1 а саме: в 01.00 хв.-01.12 хв.- «Но наш директор оказался трусом. Догану вынес без причины он вынес, а в суд он не является. Прошлый раз он не явился, сегодня я была в суде, он не явился. Он как-то случайно у нас заболел» (мова оригіналу) (далі-епізод №1);

- ІНФОРМАЦІЯ_4, а саме: в 0.08 хв.- 0.12 хв.- «безпредельщик директор ОСОБА_1 », 0.58 хв-01.23 хв.- «но он же по беспределу идет. Он просто привез вот приказ об увольнении, приказ про дисциплинарне стягнення в виде звильнення. Что самое главное, что это-то он привез, сам он как не буду говорить какой кот, молчал. Он же все делает чужими руками. Когда над ним сгущаются тучи, а сейчас его везде вызывают за его безпредел, идет разбирательство, идет проверка у нас.» 01.32 хв- 01.39 хв- «начал, естественно, с меня. Привез этот приказ, но сам же трус, стоит в стороне. Но его шавка, его собачка ОСОБА_5, наш главбух…», 03.05 хв- 03.17 хв» -« наш директор, придя на предприятие, увидел большие архивы нашего предприятия, которые годами нарабатывались. Часть архивов он сдал в макулатуру, часть архивов он присвоил себе.», 03.47 хв- 04.02. хв.- «За время работы здесь у нас на предприятии, используя наше электричество, за которое мы платим, он намайнил себе очень много биткойнов. Какую именно сумму он себе найманил биткойнов, можете посмотреть в его декларации.», 05.36 хв- 05.39 хв- «такой у нас коррупционер ОСОБА_1 .», 05.41 хв- 06.06. хв.- «наш ОСОБА_1 , директор нашего предприятия, он же еще является засновником и директором ООО «Бюро» «ВИНК». Это его личная компания, а так как он госслужащий и директор предприятия, он не имеет права занимать две должности директорских на двух предприятиях. Это является коррупцией. Но он и здесь это сделал. Везде наш пострел, он везде поспел.» (мова оригіналу)

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2022 року у задоволенні позову відмовлено. / т. 1 а.с. 231-235/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати, задовольнивши позовні вимоги та просив визнати недостовірною інформацію та такою, що порочить і принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, розміщену та поширену ОСОБА_2 у інтернет мережі «YouTube» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 про боягузтво позивача; ІНФОРМАЦІЯ_2 про позивача, як учасника злочинного угрупування, у якому не дотримуються «Воровських» законів, та державного службовця, що являється корупціонером і хабарником. Зобов`язати ОСОБА_2 протягом десяти днів після набрання рішенням законної сили спростувати інформацію, викладену та поширену нею у мережі у інтернет мережі «YouTube» стосовно ОСОБА_1 .

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом допущено порушення норм процесуального права - під час судового розгляду в суді першої інстанції позивач 18.10.2022 був протиправно позбавлений можливості реалізувати свої права, передбачені ч. І ст. 43 ЦПК України, оскільки суд першої інстанції помилково визнав причини неявки представника позивача у судове засідання, неповажними і не доведеними. Наголошував, що 16, 17 жовтня відбулись масовані ракетні удари по території України, а 18 жовтня зранку зафіксовані три влучання ракет на території м. Києва через що позивач та його представник об`єктивно не змогли прибути на судове засідання. Щодо суті рішення, зазначав, що суд першої інстанції не врахував, що у першому відеоролику відповідач стверджує, що позивач являється «трусом», тобто людиною, яка через страх або через наявність будь-якої фобії відмовилась від якого-небудь вчинку. У другому відеоролику відповідач стверджує, що позивач «беспредельщик», тобто учасник злочинного угрупування, у якому не дотримуються «воровських» законів та будучи державним службовцем являється корупціонером і хабарником. Наголошував, що поширена вищезазначена інформація не є оціночним судженням, а є фактичними твердженнями про ті чи інші події, які суд повинен визнати недостовірними та негативними щодо позивача, оскільки через такі твердження складається явно негативна думка про позивача, як про людину та керівника державного підприємства, а висловлювання щодо заявника викладені у принизливій та образливій формі, яка по суті є звинуваченням у порушені норм чинного законодавства та зневажливого ставлення через страх до вимог закону. Стосовно висновків суду першої інстанції про недопустимість доказів, а саме: експертного висновку від 12.12.2019 року №280/2019-ЕВ за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет, цифрового носія, довідки з відомостями про власника веб-сайту або інформації про його встановлення від 26.11.2019 №214/2019-Д, складеного ДП «Цент компетенції адресного простору мережі інтернет» вказував, що висновки суду в цій частині являються хибними, оскільки вони суперечать практиці Верховного суду.

Відповідно до змін до апеляційної скарги, апелянт просив визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, поширену ОСОБА_2 у інтернет мережі «YouTube» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 а саме:

- « Но наш директор оказался трусом. Догану вынес без причины он вынес, а в суд он не является. Прошлый раз он не явился, сегодня я была в суде, он не явился. Он как-то случайно у нас заболел»;

- ІНФОРМАЦІЯ_5, а саме:

- « Безпредельщик директор ОСОБА_1 »;

- « Но он же по беспределу идет. Он просто привез вот приказ об увольнении, приказ про дисциплинарне стягнення в виде звильнення. Что самое главное, что это-то он привез, сам он как не буду говорить какой кот, молчал. Он же все делает чужими руками. Когда над ним сгущаются тучи, а сейчас его везде вызывают за его безпредел, идет разбирательство, идет проверка у нас.»;

- «Начал, естественно, с меня. Привез этот приказ, но сам же трус, стоит в стороне. Но его шавка, его собачка ОСОБА_5 , наш главбух...»;

- « Наш директор, придя на предприятие, увидел большие архивы нашего предприятия, которые годами нарабатывались. Часть архивов он сдал в макулатуру, часть архивов он присвоил себе.»;

- «За время работы здесь у нас на предприятии, используя наше электричество, за которое мы платим, он намайнил себе очень много биткойнов. Какую именно сумму он себе найманил биткойнов, можете посмотреть в его декларации.»;

- «Такой у нас корупционер ОСОБА_1 .»;

- « Наш ОСОБА_1 , директор нашего предприятия, он же еще является засновником и директором ООО «Бюро» «ВИНК». Это его личная компания, а так как он госслужащий и директор предприятия, он не имеет права занимать две должности директорских на двух предприятиях. Это является коррупцией. Но он и здесь это сделал. Везде наш пострел, он везде поспел.»

Зобов`язати ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію стосовно ОСОБА_1 , повідомивши про зазначене судове рішення у інтернет мережі «YouTube» із зачитуванням особисто нею резолютивної частини судового рішення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню, що стосується фрази - « ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 .», на підставі наступного.

Судом встановлено, що відповідачем було поширено інформацію стосовно позивача наступного змісту:

- ІНФОРМАЦІЯ_1 а саме: в 01.00 хв.-01.12 хв.-« Но наш директор оказался трусом. Догану вынес без причины он вынес, а в суд он не является. Прошлый раз он не явился, сегодня я была в суде, он не явился. Он как-то случайно у нас заболел» (мова оригіналу) (далі-епізод №1);

- ІНФОРМАЦІЯ_2 а саме: в 0.08 хв.- 0.12 хв.- « безпредельщик директор ОСОБА_1 », 0.58 хв-01.23 хв.- «но он же по беспределу идет. Он просто привез вот приказ об увольнении, приказ про дисциплинарне стягнення в виде звильнення. Что самое главное, что это-то он привез, сам он как не буду говорить какой кот, молчал. Он же все делает чужими руками. Когда над ним сгущаются тучи, а сейчас его везде вызывают за его безпредел, идет разбирательство, идет проверка у нас.» 01.32 хв- 01.39 хв- «начал, естественно, с меня. Привез этот приказ, но сам же трус, стоит в стороне. Но его шавка, его собачка ОСОБА_5 , наш главбух…», 03.05 хв- 03.17 хв» -« наш директор, придя на предприятие, увидел большие архивы нашего предприятия, которые годами нарабатывались. Часть архивов он сдал в макулатуру, часть архивов он присвоил себе.», 03.47 хв- 04.02. хв.- «За время работы здесь у нас на предприятии, используя наше электричество, за которое мы платим, он намайнил себе очень много биткойнов. Какую именно сумму он себе найманил биткойнов, можете посмотреть в его декларации.», 05.36 хв- 05.39 хв- «такой у нас коррупционер ОСОБА_1 .», 05.41 хв- 06.06. хв.- «наш ОСОБА_1 , директор нашего предприятия, он же еще является засновником и директором ООО «Бюро» «ВИНК». Это его личная компания, а так как он госслужащий и директор предприятия, он не имеет права занимать две должности директорских на двух предприятиях. Это является коррупцией. Но он и здесь это сделал. Везде наш пострел, он везде поспел.» (мова оригіналу)

Позивач стверджує, що відповідачем було розповсюджено недостовірну інформацію, що порочить і принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача та порушує його права та охоронювані законом інтереси.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині виразів окрім - «Такой у нас корупционер ОСОБА_1.», суд першої інстанції вірно керувався нормами ст. 68 Конституції України про те, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України у пункті 5 постанови від 27.02.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також репутації фізичної та юридичної особи», позов про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні немайнові права.

Відповідно до статті 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Під поняттям «ділова репутація», як особистого немайнового блага, слід розуміти усталену оцінку фізичної особи, що ґрунтується на наявній інформації про її позитивні чи негативні суспільно значимі діяння (поведінку), як правило в певній сфері (професійній, підприємницькій, службовій, тощо), що відома оточуючим, і в силу цього відображена в суспільній свідомості, як думка про особу з точки зору моралі даного суспільства чи соціальній групи.

Згідно з положеннями частин 1-3 ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до частин 1-2 ст. 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

За змістом частини 1 ст. 277 ЦК України, особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування.

Верховний суд України у пункті 18 постанови Пленуму від 27.02.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснив, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин:

а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Судом вірно встановлено, що поширювана інформація у мережі Інтернет на сайті «YouTube», за посиланням на - ІНФОРМАЦІЯ_1 та на ІНФОРМАЦІЯ_4, стосується позивача, що не заперечувалось сторонами.

У відповідності до роз`яснень Пленуму від 27.02.2009 року, наголошено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням - висловлюванням, яке не містить фактичних даних, за виключенням винятком образи чи наклепу, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири.

Кваліфікація поданої в тексті негативної інформації як фактологічної (ствердної) або суб`єктивно-оцінної (суб`єктивна думка, припущення, оцінне судження) має значення для з`ясування підстав юридизації спірного тексту, наявність або відсутність його елементів у площині правового регулювання. Відсутність у висловлюваннях маркерів суб`єктивної модальності, оцінних слів, конструкцій та інших показників, що виражають невпевненість, сумніви автора щодо вірогідності висловлюваного (гіперболи, алегорії, сатира, риторичні питання), а також спеціальних вставних конструкцій та прислівників, що виражають оцінність, невпевненість, підкреслюють вірогідність повідомлюваного, і вказують на те, що висловлюване є суб`єктивною думкою та поглядом автора на подію, його суб`єктивною оцінкою того, що відбувається, а отже відбивають його особисту точку зору та ставлення до описуваної події і не можуть бути перевірені на предмет відповідності дійсним фактам.

Відповідно до ч. 5 п. 15 Постанови, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

У пункті 19 Постанови зазначено, що, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Верховний Суд України наголосив на тому, що оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, а відповідно до ст. 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим 04.11.1950, ратифікована 17.07.1997).

Так, статтею 10 Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Право на свободу вираження поглядів є не лише основною засадою демократії, але і передумовою здійснення багатьох інших прав і свобод, що гарантуються Конституцією.

Враховуючи положення статті 10 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на підставі своєї практики застосування Конвенції Європейський суд з прав людини встановив, що норма статті обумовлює різний ступінь захисту для тих чи інших категорій вираження поглядів.

Зокрема, суд дійшов висновку, що публічні діячі повинні бути відкритими для критики з боку своїх опонентів. Тому, Європейський суд вважає порушенням статті 10 Конвенції задоволення національними судами позовів публічних діячів про спростування поширеної проти них інформації та заборони поширення такої інформації.

Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Більше того, повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 19 (Lingens v. Austria).

Отже, коли робляться твердження про поведінку третьої особи, деколи може бути важко, віднайти різницю між оцінкою фактів та оціночними судженнями. Проте навіть оціночне судження може бути надмірним, якщо воно не має під собою фактичних підстав (Jerusalem v. Austria).

Встановлено, що позивач є публічною особою, оскільки обіймає посаду директора ДП «Український інститут інженерно-технічних розвідувань для будівництва», а відтак будь-яка інформація навколо нього становить суспільний інтерес.

Менше з тим, у висловлюваннях, що є предметом спору у справі, відсутні елементи стверджувального характеру, а висловлювання, що містяться у мережі Інтернет на сайті «YouTube», за посиланням на веб - сторінці ІНФОРМАЦІЯ_1 та на ІНФОРМАЦІЯ_4, містять лише оціночні судження.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що такі висловлювання не містять будь-яких фактичних даних, а відтак не порушують прав позивача та не можуть бути спростованими.

Доводи апеляційної скарги, про те, що ОСОБА_2 стверджує, що позивач являється «трусом», тобто людиною, яка через страх або через наявність будь-якої фобії відмовилась від якого-небудь вчинку та стверджує, що позивач «беспредельщик», тобто учасник злочинного угрупування, у якому не дотримуються «воровських» законів, а поширена вищезазначена інформація не є оціночним судженням, а є фактичними твердженнями, апеляційним судом відхиляються з огляду на таке.

Так, фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.

Існування фактів можна довести, тоді як правдивість оціночних суджень не підлягає доведенню. Оціночне судження не може бути доведене, це порушує саму свободу думки, яка є основною частиною права, гарантованого статтею 10 Конвенції.

Для того, щоб розрізняти фактичне твердження і оціночне судження, необхідно брати до уваги обставини справи і загальний тон зауважень, оскільки твердження про питання, що становлять суспільний інтерес, є оціночними судженнями, а не констатацією фактів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду в цій частині не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Водночас, слушним апеляційний суд знаходить доводи апеляційної скарги та помилковими висновки суду першої інстанції щодо фрази « Такой у нас корупционер ОСОБА_1 .», з таких підстав.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Аналіз чинного законодавства дає підстави стверджувати про існування презумпції неправдивості відомостей, які завдають шкоди честі, гідності та діловій репутації, а тому обов`язок доведення правдивості такої інформації покладається на особу, яка таку інформацію поширила.

У статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Частиною першою статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема честь, гідність і ділова репутація.

Згідно зі статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, їх недоторканність, а також на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист своєї гідності, честі та ділової репутації.

Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розрізняє факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень не піддається доведенню. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлювання думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Лінгенс проти Австрії» від 08 липня 1986 року). Однак, навіть якщо висловлювання є оціночним судженням, пропорційність втручання має залежати від того, чи існує достатній фактичний базис для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя (рішення ЄСПЛ у справі «Де Хаес і Гійселс проти Бельгії» від 24 лютого 1997 року, пункт 47).

При цьому ЄСПЛ констатує, що має проводитись вагоме розрізнення між твердженнями про те, що особа лише підозрюється у вчиненні певного злочину, і відвертим визнанням того, що особа його вчинила (рішення ЄСПЛ у справі «Bohmer v. Germany» пункти 54, 56; рішення ЄСПЛ у справі «Nestak v. Slovakia» пункти 88-89). Слід принципово розрізняти повідомлення про те, що когось лише підозрюють у вчиненні злочину та чітку заяву, зроблену за відсутності остаточного вироку, про те, що особа вчинила злочин (рішення ЄСПЛ у справі «Ismoilovand Others v. Russia» від 24 квітня 2008 року № 2947/06). Чи порушує заява державної посадової особи принцип презумпції невинуватості - слід визначати у контексті конкретних обставин, за яких було зроблено таку заяву (рішення ЄСПЛ у справі «Daktaras v. Lithuania»).

При вирішенні питання про порушення права на презумпцію невинуватості необхідно брати до уваги не лише зміст конкретних висловлювань, а й контекст, в якому вони були зроблені, й важливо державним посадовим особам добирати слова, оприлюднюючи свої заяви ще до судового розгляду справи (рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24 листопада 2000 року).

Так, за змістом, інформація щодо обвинувачення у корупції є твердження та формою висловлювання фактичних даних, які підлягають перевірці й доказуванню їх дійсності в порядку, встановленому законом. І відповідний обов`язок покладається саме на особу, яка поширила такі відомості.

ОСОБА_2 доказів того, що відносно ОСОБА_1 є рішення суду щодо притягнення його за корупційні дії, не надано.

Згідно із частиною першою статті 277 ЦК України, з урахуванням положень частини першої статті 91 ЦК України, фізична та юридична особи, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Отже, апеляційний суд доходить висновків про задоволення позовної вимоги щодо визнання недостовірною та такою, що порочить і принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, поширену ОСОБА_2 розміщену за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 а саме: « Такой у нас корупционер ОСОБА_1 .» та її спростування у спосіб, вказаний у змінах до апеляційної скарги - зобов`язати ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію стосовно ОСОБА_1 ., повідомивши про зазначене судове рішення у інтернет мережі «YouTube» із зачитуванням особисто нею резолютивної частини судового рішення.

В іншій частині рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2022 року слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Щодо розподілу судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, апеляційний суд вказує, що у змінах до апеляційної скарги апелянтом заявлено 8 фраз, які він вважає недостовірними, судом задоволено одну, отже зі сплачених 1488, 60 грн, з відповідачки підлягають стягненню 186 грн, тобто 1/8 частина.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2022 року - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2022 року - в частині визнання недостовірною та такою, що порочить і принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 і зобов`язання спростувати інформацію: « Такой у нас корупционер ОСОБА_1 .» скасувати.

Визнати недостовірною та такою, що порочить і принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, поширену ОСОБА_2 розміщену за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 а саме: « Такой у нас корупционер ОСОБА_1 .»

Зобов`язати ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію стосовно ОСОБА_1 ., повідомивши про зазначене судове рішення у інтернет мережі «YouTube» із зачитуванням особисто нею резолютивної частини судового рішення.

В іншій частині рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 186 /сто вісімдесят шість/ гривень за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: