УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року

місто Київ

справа № 466/2469/23

провадження № 61-16158ск23

Верховний Суд, який діє у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

боржник - ОСОБА_2 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 21 червня 2023 року, постановлену суддею Глинською Д. Б., та постанову Львівського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року, ухвалену колегією суддів у складі Копняк С. М., Бойко С. М., Ніткевича А. В.,

ВСТАНОВИВ:

І. ФАБУЛА СПРАВИ

Онуфрович О. К. у 2023 році звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу, у якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Шевченківський районний суд м. Львова 13 квітня 2023 року видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, визначеного для дитини відповідного віку, з моменту пред`явлення заяви до досягнення дитиною повноліття. Вирішив питання розподілу судових витрат.

Стислий виклад позиції заявника

ОСОБА_2 04 травня 2023 року звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Шевченківського районного суду м. Львова від 13 квітня 2023 року у цивільній справі № 466/2469/23, у якій просив скасувати цей судовий наказ та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про стягнення аліментів на утримання дитини.

Заява обґрунтовувалася тим, що при ухваленні судового наказу суду не були відомі факти спільного проживання ОСОБА_2 разом із його донькою ОСОБА_3 та дружиною ОСОБА_1 . Заявник повідомив, що дуже любить свою доньку та бере активну участь у щоденному піклуванні, утриманні та матеріальному забезпеченні доньки з моменту її народження і до цього часу.

ОСОБА_2 зазначив, що матеріально забезпечує доньку, фінансує її навчання, купує продукти харчування, одяг, оплачує вартість канцелярських товарів для навчального процесу; фінансує дозвілля та всебічний розвиток дитини.

Заявник наголосив, що щомісячно несе витрати на сплату вартості спожитих комунальних послуг за квартиру, в якій вони разом проживають, купує побутову хімію та засоби особистої гігієни.

Стислий виклад змісту рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою від 21 червня 2023 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року, Шевченківський районний суд м. Львова відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами та скасування судового наказу Шевченківського районного суду м. Львова від 13 квітня 2023 року.

Суди першої та апеляційної інстанцій зробили висновок, що не існують підстави для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки обставини, на які посилається заявник у своїй заяві як на нововиявлені, не відповідають критеріям частини другої статті 423 ЦПК України, зокрема, не є тими обставинами, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі стягувачу ОСОБА_1 , яка зверталася із заявою про видачу судового наказу на час розгляду справи.

Додатково суд апеляційної інстанції зазначив, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 зводяться до того, що він оплачує більшість витрат на матеріальне утримання та забезпечення доньки ОСОБА_3 , а колишня дружина ОСОБА_1 несе значно менші витрати на утримання їхньої доньки, видача судового наказу призведе до усунення його від права на свій розсуд забезпечувати потреби дитини, тому вважає, що заява про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами підлягає задоволенню. Втім, апеляційний суд врахував те, що обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений частиною другою статті 51 Конституції України.

Додатково суди першої та апеляційної інстанцій зазначили, що у таких випадках заявник повинен звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів (припинення стягнення) аліментів або про стягнення безпідставно стягнених коштів.

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Короткий зміст вимог касаційної скарги

ОСОБА_2 09 листопада 2023 року із використанням засобів поштового зв`язку направив до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 21 червня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Заявник зазначив, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильного застосували норми матеріального права щодо перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами.

ОСОБА_2 як підставу касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій посилається на те, що суд першої інстанції під час ухвалення судового наказу не досліджував обставини, які він визначив як нововиявлені, зокрема обставину введення в оману суду з боку ОСОБА_1 щодо факту проживання дитини з матір`ю та недостатньої участі батька в утриманні доньки, а суди першої та апеляційної інстанцій зробили помилкові доводи про те, що такі обставини не відповідають вимогам частини другої статті 423 ЦПК України.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з таких підстав.

Право, застосоване судом

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвалу суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, після її перегляду в апеляційному порядку.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень Верховний Суд встановив, що касаційна скарга ОСОБА_2 є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

Такий висновок суд зробив з огляду на таке.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін

(частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів (частина сьома статті 170 ЦПК України).

Згідно з частиною восьмою статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина четверта, п`ята статті 423 ЦПК України).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

За змістом наведених правових норм обов`язковими умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Суди повинні розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Оцінка доводів касаційної скарги

На переконання заявника, нововиявленими обставинами, які не були і не могли бути відомими під час розгляду справи, є те, що ОСОБА_1 ввела в оману суд щодо факту проживання дитини з матір`ю, що є підставою для стягнення аліментів, та факту недостатньої участі батька в утриманні доньки.

Суди першої та апеляційної інстанцій, перевіряючи доводи ОСОБА_1 щодо наявності нововиявлених обставин, зробили висновок, що посилання заявника на факт спільного проживання його та доньки, а також факт здійснення ним матеріального забезпечення доньки, не є нововиявленими для справи обставинами за змістом пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Суди наголосили на тому, що не існує підстав для визнання зазначених ОСОБА_2 обставин нововиявленими, оскільки такі не впливають на правильність ухваленого судового рішення та не є тими обставинами, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі стягувачу ОСОБА_1 , яка зверталася із заявою про видачу судового наказу на час розгляду справи.

Під ознаки нововиявлених обставин у справі про стягнення аліментів не підпадають такі обставини: факт спільного проживання боржника зі стягувачем та їх дітьми на час подання заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів; факт утримання боржником сім`ї, у тому числі й факт перебування сторін у шлюбі; добровільне надання батьком допомоги та утримання дітей за його рахунок; перешкоджання дружиною у здійсненні ним батьківського обов`язку; наявність невирішеного спору між сторонами щодо місця проживання дітей та участі батьків у їх вихованні

Аналогічні правові висновки сформовані у постановах Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі № 359/3012/18,від 18 грудня 2018 року у справі № 264/1739/18, від 17 березня 2023 року у справі № 761/36042/20.

Верховний Суд погоджується із такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій і додатково зазначає, що ОСОБА_2 , будучи заявником у справі, на власний розсуд реалізувала свої процесуальні права та виконувала обов`язки, тобто, обґрунтовуючи заяву про видання судового наказу та надаючи письмові докази на підтвердження своїх доводів та міркувань, самостійно визначила межі вимог та обсяг доказів на їх підтвердження.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Додатково Верховний Суд врахував, що суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях зазначили, що у заявника є право на звернення до суду із позовом про зменшення розміру аліментів або про стягнення надміру сплачених коштів. Тож заявник може обґрунтовувати свої доводи та надати усі відповідні, на його думку, докази, які свідчитимуть про те, що він спільно проживає із своєю донькою та бере участь у її матеріальному забезпеченні.

Доводи касаційної скарги не містять посилань на наявність перешкод у ОСОБА_2 для звернення до суду із відповідним позовом.

За наведених обставин, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, суди першої та апеляційної інстанцій правильно виходили з того, що наведені заявником підстави та обставини не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України та не можуть бути підставою для перегляду судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Верховний Суд зазначив, що касаційна скарга заявника не містить доводів, які б свідчили про те, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій суперечать положенням чинного законодавства.

Додатково потрібно врахувати, що заявник оскаржує в касаційному порядку судові рішенні, ухвалені у малозначній справі, тому й з цих міркувань касаційне оскарження не підлягає відкриттю.

Загальні висновки

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

(далі - Конвенція); якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (§ 42 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Пономарьов проти України» № 3236/03).

Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З урахуванням наведеного, Верховний Суд визнає підставним висновок, що правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 21 червня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 2 частини першої, частиною другою статті 389, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 21 червня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини з боржника ОСОБА_2 , відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак