КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 753/17344/19

номер провадження №22-ц/824/4423/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 ,

представник відповідача ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 вересня 2022 року /суддя Лужецька О.Р./

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи: Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Васильківської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дітей з матір`ю та відібрання дітей, стягнення аліментів та додаткових витрат на дітей, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , треті особи: Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Васильківської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської районної державної адміністрації, в якому просила суд визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із матір`ю, ОСОБА_1 та відібрати їх від батька, ОСОБА_4 . Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, на кожну дитину, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та зобов`язати ОСОБА_4 щомісяця, в останній день місяця сплачувати на користь ОСОБА_1 50% витрат на медичне лікування та ліки на неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та 50% витрат на навчання та розвиток дітей.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 вересня 2022 року позов задоволено частково. Визначено місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю - ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну, починаючи з 07 вересня 2022 року і до повноліття дітей. В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено. Вирішено питання судових витрат. /т. 8 а.с. 10-29/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення у частині задоволених позовних вимог скасувати, відмовивши у позові та стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн та судовий збір.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що ОСОБА_7 постійно піклувався про дітей, утримував матеріально: купував одяг, забезпечував харчами, оплачував освітній процес, тощо, що робить і по цей час. Висновки щодо працевлаштування ОСОБА_8 , його майнового стану, платоспроможності, та спроможності самостійного утримання сім`ї встановлено Київським апеляційним судом у справі 753/11289/21 за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання недійсними правочинів, переведення прав, визнання права власності та стягнення боргу. Вказував, що зміна місця проживання дітей, яка спричинить порушення стійких, усталених зв`язків дітей з оточенням і звичним середовищем, не відповідає найкращим інтересам дітей. Той факт, що дітьми особисто опікується особисто ОСОБА_7 підтверджується чисельними довідками з місця навчання дітей, з гуртків, які відвідують діти, з медичної документації, фотосвітлин, та може бути підтверджено свідками. Крім того, факт тісного емоційного контакту дітей з батьком, що свідчить про його постійну участь у всіх сферах їхнього життя також підтверджується висновками психолога, документами соціального супроводу та чисельними перевірками соціальних служб за місцем проживання дітей, які підтверджують лише одне - батько забезпечує дітей всім необхідним для їх всебічного духовного, фізичного розвитку та відпочинку. Вказував, що проживання доньок разом зі ОСОБА_4 відповідає їх інтересам. Наголошував, що ОСОБА_7 не чинив жодних перешкод для спілкування матері з дітьми, цей факт також підтверджується Висновком Васильківської районної державної адміністрації Київської області № 2074/6-23 від 25 листопада 2020 року, де вказано про небажання дітей йти на зустрічі з матір`ю за участі спеціаліста-психолога у Васильківському районному центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Місцевим судом помилково не прийнято до уваги факт небажання дітей спілкуватись з матір`ю, що підтверджується висновком експерта, також судом не надано належної оцінки висновкам спеціалістів за результатами проведення психологічного дослідження, оцінено їх поверхнево. Суд першої інстанції розглянув справу за неврахувания висновку органу опіки та піклування за місцем проживання батька, що є порушенням статті 19 СК України. Крім того, відхиляючи доводи щодо психічного стану ОСОБА_1 , місцевий суд не надав належної оцінки виписці із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 , виданої ТОВ «Медлюкс+» від 30 жовтня 2018 року, де вказано про те, що ОСОБА_1 з 22 по 30 жовтня 2018 року перебувала в центрі відновної медицини. Заключний діагноз: гострий шизофреноподібний психотичний розлад F23.2., а також не врахував правила перегляду медичного діагнозу. Окремо наголошував, що у зв`язку з воєнною агресією РФ, ОСОБА_7 разом з дітьми був вимушений виїхати до Польщі, про що ОСОБА_7 зазначав у своїй заяві про відкладення розгляду справи від 06.09.2022. Наразі діти не мають фактичного місця проживання в Україні, а проживають і навчаються у Польщі, отримали PESEL, отже суди України не можуть приймати рішення про визначення місця проживання дитини з одним із батьків.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів. Вказував, що належними доказами доходів ОСОБА_4 є дані, отримані з фіскальної служби, водночас доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Наголошував, що з червня 2019 року діти повністю позбавлені піклування матері, у спілкуванні чиняться перешкоди. Водночас, графік роботи ОСОБА_4 не може забезпечувати належного догляду за дітьми, а особисті конфлікти між батьками не повинні порушувати інтереси дітей. Вказував, що з самого народження діти постійно змінювали місце проживання та постійно подорожували, з листопада 2018 р. діти проживали почергово у кожного з батьків, отже, така зміна місця проживання для дітей є звичним явищем та сприяє кращій соціалізації. Водночас, жодних доказів постійного проживання у Польщі апелянтом не надано, водночас, матір`ю дітей вчиняються активні дії щодо їх розшуку та повернення. Щодо встановленого матері діагнозу, доведено, що він не має клінічного обґрунтування, при цьому наявний висновок експертного дослідження про те, що мати не страждає на будь-який психічний розлад, який позбавляв чи обмежував її здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними. Також наголошував на висновку Васильківської РДА Київської області №2074/6-23 від 25.11.2020 р. про те, що він не є об`єктивним, без дослідження всіх обставин справи та суперечить інтересам дітей.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 21 грудня 2012 року.

У шлюбі народилися діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження.

З матеріалів справи вбачається, що до жовтня 2018 року вся родина мешкала за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому, після виникнення конфліктних ситуацій між подружжям ОСОБА_4 мешкав за зареєстрованим місцем проживання у АДРЕСА_2 , а позивачка проживала в будинку в с. Безуглівка, а пізніше в будинку своїх батьків у АДРЕСА_3 .

16 листопада 2018 року подружжям було прийнято рішення про почергове проживання дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у кожного з батьків по 4 дні.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повідомила, що 25 травня 2019 року ОСОБА_4 поїхав у відрядження та залишив ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у своєї мами ОСОБА_16 . Позивачка приїхала, щоб забрати дітей згідно графіка, але дітей їй не віддали.

03 червня 2019 року ОСОБА_1 поїхала до дитячого садочка в смт. Глеваха, який відвідували діти, коли були у батька та забрала їх з садочка.

10 червня 2019 року, під час перебування дітей на пляжі у Бортничах разом із хрещеною мамою ОСОБА_4 насильно відібрав дітей та з цього часу не надає можливості бачитися та спілкуватися з ними.

15 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Васильківського ВП ГУНП в Київській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення за ст.126-1 КК України.

18 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Служби с справах дітей із заявою про визначення місця проживання малолітніх дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з матір`ю, ОСОБА_1 .

Згідно додатку до заяви від 18 червня 2019 року ОСОБА_1 від 22 липня 2019 року прохання визначення рівного часу перебування дітей у батьків, почергове проживання по тижню у кожного за батьків.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 08 липня 2019 року ОСОБА_4 з 10 червня 2019 року по дату написання заяви не дає жодної можливості ОСОБА_1 бачитися із дітьми.

Згідно заяви про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України від 28.05.2019: 25 травня 2019 року після прибуття ОСОБА_1 щоб забрати дітей, ОСОБА_4 , мати чоловіка, почала сварку та всіляко перешкоджала залишити квартиру дітьми. Під час сварки ОСОБА_4 в присутності дітей почала наносити удари руками і ногами виштовхуючи ОСОБА_1 з квартири.

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні слідчого відділу перебуває кримінальне провадження №0001457 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2020, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України щодо нанесення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та його батьками.

Згідно листа від Дарницького управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві Національної поліції України ОСОБА_1, довідки від 14 червня 2019 року: в ході відпрацювання заяви працівниками поліції було здійснено телефонний дзвінок до ОСОБА_4 , який повідомив, що просто приїхав та забрав своїх дітей, оскільки ОСОБА_1 перешкоджає йому у спілкуванні з дітьми, а також додав, що діти дійсно знаходяться з ним, їх життю та здоров`ю нічого не загрожує. ОСОБА_4 також додав, що до Дарницького УП для надання пояснень прибувати категорично відмовляється, оскільки не вважає за необхідне.

З заяви ОСОБА_1 від 22 липня 2019 року вбачається, що «кожен день телефонувала, писала ОСОБА_4 з проханням дати їй побачити дітей, але він завжди відмовляє, мотивуючи тим, що діти нібито «не хочуть» ні бачити, ні розмовляти зі мною». Я багато разів приїжджала у Глеваху, і сама, і в супроводі знайомих просила побачити та поспілкуватися з дітьми, але завжди отримувала відмову в тому, щоб забрати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до свого місця проживання та навіть у доступі на територію будинку матері ОСОБА_4 , ОСОБА_19 ».

Відповідно до Розпорядження № 176 від 08 серпня 2019 року «Про встановлення участі батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітніми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 » визначено рівну участь батька ОСОБА_4 та матері ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітніми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , встановлено рівнозначний графік перебування дітей за місцем проживання кожного з батьків, за попередньою усною домовленістю з урахуванням режиму дня та часу відвідування дошкільних навчальних закладів.

Згідно Висновку оцінки потреб сім`ї від 21 серпня 2019 року ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок складається з трьох кімнат, вітальні, кухні - студії, два санвузли. На подвір`ї дитячий майданчик. Дитяча кімната облаштована меблями: два ліжка, іграшки, одяг відповідно до сезонів та віку. Зазначено, що основними ознаками складних життєвих обставин та чинниками, що їх спричиняють є конфліктна ситуація із чоловіком, яка призвела до викрадення дітей від матері. Діти відсутні протягом двох місяців. Наявність у особи ознак психологічної травми відсутні. Емоційний стан стабільний, урівноважений.

З довідки від 21 червня 2019 року вбачається, що діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відвідували школу танців open Art Studio за адресою: АДРЕСА_4 з 23 березня 2019 року по 06 червня 2019 року. На заняття дітей приводила мама ОСОБА_1 .

З довідки від 05 червня 2019 року вбачається, що діти ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відвідували приватний дитячий садок з 03 січня 2019 року по теперішній час. В непримусовій розмові ОСОБА_5 неодноразово відгукувалася про свою маму як про кращу подругу, з відчуттям гордості. Зі слів ОСОБА_5 , більшу частину свого часу вона проводить з мамою та молодшою сестрою.

Згідно карти історії розвитку дитини № ДЗ-13-580, амбулаторного огляду педіатра від 07 грудня 2018 року, грамоти від 08 грудня 2018 року, протоколу від 23 жовтня 2013 року, результатів дослідження № 110027324, довідки від 02 липня 2019 року, талону отримання результатів № 110027324, карти історії розвитку дитини № ДЗ-15-581, медичної карти від 09 лютого 2016 року, декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу для ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 08 січня 2019 року: матір`ю ОСОБА_1 надані медичні документи щодо її участі в оздоровчо-лікувальних заходах щодо дітей.

Згідно диплому «Основи менеджента для лидеров», «Certificate oftraining» від 09.2012, Сертифікату № ВЕ07054 від 19.04.2007, Сертифіату № ПУ07053 від 19.04.2007, Свідоцтво «Ландшафтний дизайн інтенсив» від 09.07.2019, Диплому «Дизайнер інтер`єру-професіонал» від 04.07.2019, Сертифікату №ACU11839 від 22.04.2008, Сертифікат «Управление проектами 23-24 ноября 2010 г.» : ОСОБА_1 проходила курси підвищення кваліфікації.

Відповідно до довідки Міністерства внутрішніх справ серії ААА № 0675574 ОСОБА_1 на території України станом на 31 травня 2019 року до кримінальної відповідальності не притягалася, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Відповідно до Сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду від 31 травня 2019 року ОСОБА_1 призначення опікунства не виявлені.

Відповідно до довідки № 416064 від 29 травня 2019 року Департаменту охорони здоров`я Київської міської державної адміністрації Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» ОСОБА_1 під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває.

Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 , виданої ТОВ «Медлюкс+» від 30 жовтня 2018 року, ОСОБА_1 з 22 по 30 жовтня 2018 року перебувала в центрі відновної медицини. Заключний діагноз: гострий шизофреноподібний психотичний розлад F23.2.

Відповідно до Висновку наданого за результатами проведеної Клініко-експертної оцінки якості наданої медичної допомоги ОСОБА_1 в умовах ТОВ «Медлюкс+» вд 08 серпня 2019 року встановлений ОСОБА_1 діагноз не має клінічного обґрунтування у відповідності до встановлених критеріїв чинного в Україні МКХ 10 перегляду. Опис симптомів захворювання, опис динамічного спостереження за пацієнткою під час стаціонарного лікування та проведенні під час лікування обстеження не дозволяють впевнено припустити наявність встановленого ОСОБА_1 діагнозу «Гострий шизофреноподібний розлад».

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001181 від 24.08.2019: 23 серпня 2019 року до ЧЧ Васильківського ВП надійшла заява від ОСОБА_1 про те, що її колишній чоловік ОСОБА_4 незаконно поширює конфіденційну інформацію щодо неї, а саме розміщує її в мережі Інтернет.

Відповідно до протоколу № 1 засідання медичної ради МЦ, ТОВ «Медлюкс+» від 22 серпня 2019 року вирішено виключити з медичної карти стаціонарного хворого № 5 МЦ ТОВ «Медлюкс+» від 2 жовтня 2018 року на ім`я ОСОБА_1 , діагноз: «Гострий шизофреноподібний розлад», так як даний діагноз не має клінічного обґрунтування та підтвердження у відповідності до встановлених критеріїв чинного в Україні МКХ 10 перегляду та наказу МОЗ України № 59 від 05 лютого 2007 року «Про затвердження клінічних протоколів надання медичної допомоги за спеціальністю «Психіатрія».

Відповідно до медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів серії 2ААМ № 224956 від 31 травня 2019 року від 31 травня 2019 року у ОСОБА_1 ознак психічних захворювань не виявлено.

Відповідно до консультативного висновку № 137 від 30 травня 2019 року, виданого лікарем-психіатром Київського міського психоневрологічного диспансеру № 3, ОСОБА_1 пройшла медичний огляд лікарем-психіатром. Психічних розладів на момент огляду не виявлено.

Згідно Висновку експертного дослідження № 116 від 12 вересня 2019 року, проведеного фахівцем у галузі судово-психіатричної експертизи ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України» ОСОБА_24 . ОСОБА_1 на будь-який психічний розлад, який позбавляв, обмежував її здатність в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними не страждає. В період з 22 жовтня 2019 по 30 жовтня 2019 року ОСОБА_1 перенесла тимчасовий психічний розлад у формі реактивного психозу (F23.9 за МКХ-10).

Відповідно до довідки Державної фіскальної служби загальна сума доходу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за перше півріччя 2019 року становить 120 436 гривень. Згідно податкових декларацій платника за звітний податковий період 2019 рік від 11.02.2020, загальний обсяг доходу 303 659 гривень.

Згідно податкових декларацій платника за звітний податковий період з І кварталу 2020 року по ІІІ квартал 2020 року, загальний обсяг доходу 173 387 гривень.

В матеріалах справи наявні фотознімки ОСОБА_1 з дітьми.

Станом на день вирішення справи судом першої інстанції, малолітні діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають разом із батьком, ОСОБА_4 , що не заперечується сторонами, станом на розгляд справи апеляційним судом, діти вивезені у Польщу, матір`ю вчиняються дії щодо їх повернення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 працює в ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» на посаді командира повітряного судна льотного комплексу. На виконання вимог ухвали суду від 29 жовтня 2020 року надано інформацію щодо графіку роботи ОСОБА_1 за період з 01.01.2019 року по 01.11.2020 року, а саме табель з обліком льотного, робочого часту та часу відпочинку льотного складу, з Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетинання державного контролю ОСОБА_4 .

В матеріалах справи наявні фотознімки ОСОБА_4 з дітьми.

Згідно Висновку оцінки потреб сім`ї від 05 вересня 2019 року ОСОБА_4 проживає в АДРЕСА_2 . Місце роботи пілот АК «МАУ». Разом із ОСОБА_4 проживають: ОСОБА_5 (донька), ОСОБА_6 (донька), ОСОБА_16 (бабуся), ОСОБА_25 (дідусь). Основними ознаками та чинниками, що спричиняють складні життєві обставини є: те, що діти уникають розмов про маму у зв`язку з відсутністю конструктивної взаємодії між батьками. Зі слів батька діти проходять терапію у психолога. Стан батька не перешкоджає задоволенню потреб дітей, батьківський потенціал належний.

Згідно Висновку оцінки потреб сім`ї від 11 липня 2019 року ОСОБА_4 проживає в АДРЕСА_2 . Разом із ОСОБА_4 проживають: ОСОБА_5 (донька), ОСОБА_6 (донька), ОСОБА_16 (бабуся), ОСОБА_25 (дідусь). Основними ознаками та чинниками, що спричиняють складні життєві обставини є: наявні проблеми та обставини певною мірою порушують нормальну життєдіяльність дітей. Під час складання оцінки потреб сім`ї діти маму не згадували, уникали розмови про маму.

Згідно Висновку оцінки потреб сім`ї від 22 жовтня 2019 року ОСОБА_4 проживає в АДРЕСА_2 . Разом із ОСОБА_4 проживають: ОСОБА_5 (донька), ОСОБА_6 (донька), ОСОБА_16 (бабуся), ОСОБА_25 (дідусь). Основними ознаками та чинниками, що спричиняють складні життєві обставини є: процес розірвання шлюбу, неузгоджена опіка над дітьми між батьками.

Розпорядженням Васильківської районної державної адміністрації № 75 від 25 березня 2019 року «Про надання згоди на проведення психіатричного огляду малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 без згоди матері ОСОБА_1 » надано згоду на проведення психіатричного огляду малолітньої ОСОБА_5 .

Відповідно до Висновку психолога Васильківського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ОСОБА_26 на ОСОБА_5 проведеного за місцем проживання ОСОБА_4 з метою перевірки заяви ОСОБА_4 від 18.10.2019 року щодо вчинення психологічного насилля з боку матері ОСОБА_1 по відношенню до дітей, що мало місце 16 жовтня 2019 року рекомендовано врегулювати стабільний режим активності та відпочинку, уникати не лише ситуацій, які можуть викликати негативні переживання, а і ситуацій з великим позитивним емоційним навантаженням, утриматись від спілкування з матір`ю до повної стабілізації психоемоційного стану. Проводити психокорекцій ну роботу з психологом, продовжувати спостереження неврологом у відповідності до рекомендацій лікаря.

Відповідно до Висновку психолога Васильківського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ОСОБА_26 на ОСОБА_6 проведеного за місцем проживання ОСОБА_4 з метою перевірки заяви ОСОБА_4 від 18.10.2019 року щодо вчинення психологічного насилля з боку матері ОСОБА_1 по відношенню до дітей, що мало місце 16 жовтня 2019 року рекомендовано врегулювати стабільний режим активності та відпочинку, уникати не лише ситуацій, які можуть викликати негативні переживання, а і ситуацій з великим позитивним емоційним навантаженням, утриматись від спілкування з матір`ю до повної стабілізації психоемоційного стану. Проводити психокорекцій ну роботу з психологом, продовжувати спостереження неврологом у відповідності до рекомендацій лікаря.

З Висновку експертів ТОВ «Експертно-дослідна служба України» за результатами проведення комісійної судової психологічної експертизи № 441/11/2019 від 08 листопада 2019 року проведеного за заявою ОСОБА_4 вбачається, що індивідуально-психологічні особливості матері, ОСОБА_1 потенційно можуть мати негативний вплив на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . На цей час поведінка матері має негативний вплив на психологічне здоров`я дітей. Особливості виховної поведінки ОСОБА_1 не були досліджені через неявку матері дітей на обстеження. Індивідуально - психологічні особливості батька, ОСОБА_4 , особливості його виховної поведінки позитивно впливають на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя дітей. Умови проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з батьком є більш сприятливими для їх комфортного та здорового психологічного розвитку. Умови виховання дітей є позитивними для психологічного здоров`я, відповідають необхідним психологічним умовам для дітей їх віку. Умови виховання дітей матір`ю містять потенціал впливу на психічне здоров`я дітей, можуть негативно вплинути на їх психологічний розвиток. На цей час поведінка матері має негативний вплив на психологічне здоров`я дітей.

Відповідно до довідки від 05 листопада 2019 року, виданої директором «Сучасної музичної академії MELODI» ОСОБА_27 . ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відвідують заняття з вокалу та фортепіано. Заняття відбуваються двічі на тиждень. Діти постійно приходять на заняття у супроводі батька ОСОБА_4 , іноді дітей супроводжує бабуся ОСОБА_16 . Батько уважно ставиться до навчання дітей, підтримує їх, заохочує.

Відповідно до довідки виданої директором КСР ЦТМ «Оберіг» ОСОБА_28 , з вересня 2019 року діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щотижня (двічі на тиждень) відвідують народну студію бального танцю « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Києво - Святошинського районного центру творчої молодості «Оберіг» Київської області. На заняття дітей постійно супроводжує та забирає їх батько ОСОБА_4 , зрідка бабуся ОСОБА_16 . Батько практично після кожного заняття спілкується з викладачем, цікавиться успіхами своїх доньок.

Також в суді першої інстанції були заслухані покази свідків, що відображені у рішенні суду.

Так, свідок ОСОБА_29 є подругою ОСОБА_1 , пояснила суду що знайома з сім`єю ОСОБА_1 8 років. ОСОБА_1 - хороша мама, діти спокійні та щасливі. Жодного разу не бачила, щоб ОСОБА_1 погано виконувала батьківські обов`язки. Пояснила, що вони дружили, поки в сім`ї не виник конфлікт. Була свідком того, як ОСОБА_4 перестав давати дітей ОСОБА_1 . Повідомила, що часто бувала в будинку ОСОБА_1 . Обидва батьки займалися дітьми, але так як ОСОБА_4 працює пілотом, більшу частину часу з дітьми проводила ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_33 є подругою ОСОБА_1 та хрещеною мамою ОСОБА_6 . Повідомила, що познайомилася з ОСОБА_4 в 2010 році, пізніше з ОСОБА_1 . Спочатку у них були гарні сімейні відносини, народилася ОСОБА_5 , потім ОСОБА_6 . ОСОБА_4 - пілот, тому дітьми займалася ОСОБА_1 , все було добре. ОСОБА_4 добре ставився до дітей, проводив з ними час, але у 2018 році між подружжям почалися конфлікти. На дні народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ми побачили, що він веде себе не зовсім адекватно, агресивно. Відношення до ОСОБА_1 почалося псуватися, він почав негативно до неї ставитися. Знаю, що вони намагалися порозумітися, ОСОБА_1 ходила до психолога, деякий час було все добре, але восени я дізналася, що вони розлучаються. Після їх розлучення діти були почергово у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 десь до літа 2019 року і потім раптово ОСОБА_4 припинив давати дітей ОСОБА_1 . Ми багато разів приїжджали до батьків ОСОБА_4 в Глеваху , привозили подарунки дітям, але жодного разу ні ОСОБА_4 , ні його батьки дітей не віддали.

Свідок ОСОБА_39 (мати ОСОБА_1 ) повідомила, що з 10 червня 2019 року діти повністю ізольовані від матері. ОСОБА_1 - самостійна, відповідальна, досвідчена людина, максимум уваги приділяла дітям, виховувала дітей, водила на розвиваючи заняття, балетну студію. ОСОБА_4 у вільний від роботи час також займався дітьми, після поїздок дарував їм подарунки, звичайно любить своїх дітей, але налаштовує їх проти мами, не надає жодної інформації щодо них.

Свідок ОСОБА_9 (батько ОСОБА_1 ) пояснив, що ОСОБА_1 - цілеспрямована особа, хоче, щоб діти були розвиненими. Батько - досить комунікабельна особа, але підпадає під вплив інших осіб. У сім`ї було все добре, спочатку дітьми займалася ОСОБА_1 , а ОСОБА_4 працював пілотом. Все було непогано, але свекруха почала втручатися в сімейне життя і на цьому ґрунті виникали сварки, які виникали все частіше. ОСОБА_4 почав бути агресивним. Одного разу діти захворіли, а ОСОБА_4 знаходився у барі і не допомагав донці з лікуванням дівчат. На фоні цих подій ОСОБА_1 потрапила до лікарні, спочатку ОСОБА_4 допомагав, але потім став говорити про розлучення, що він забере дітей. Знайшли компроміс - почергове перебування дітей у кожного з батьків, але одного дня ОСОБА_4 дітей не віддав та не дає до сих пір. Наявність ухвали про забезпечення позову не вирішила конфліктної ситуації.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався вимогами статті 51 Конституції України та статті 5 СК України про те, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частина друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Згідно з частин 2, 8, 9 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) (далі - Конвенція) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

В силу частини першої статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

В постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18), вказано, що поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків. Найкращі інтереси дитини є предметом основного піклування батьків. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.

Згідно з положеннями статті 9 зазначеної Конвенції держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц.

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Частинами 2, 4 статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Згідно з ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 19 СК України що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до висновку Васильківської районної державної адміністрації від 25 листопада 2020 року вирішено за недоцільне визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 разом із матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку експерта Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру за результатами судової психологічної експертизи, проведеної в рамках даної цивільної справи від 06 квітня 2022 року № СЕ-19-20/34078-ПС, особливості ставлення дитини ОСОБА_5 до батька ОСОБА_4 характеризуються позитивним вербальним ставленням та емоційним відторгненням на емоційному рівнях, дитина оцінює його позитивні якості, відмічає його турботу про неї, при цьому наявна безпечна прив`язаність до батька. Особливості ставлення ОСОБА_5 до матері ОСОБА_1 характеризуються амбівалентним ставленням - нейтральне або відсутнє оцінювання матері на вербальному рівні, та емоційно позитивне ставлення, при цьому наявна порушена прив`язаність, що спричинена діями батька у відчуженні дитини до матері.

Особливості ставлення ОСОБА_6 до батька ОСОБА_4 характеризуються вербальним ставленням та емоційним відторгненням, дитина оцінює його позитивні якості, наявна безпечна прив`язаність до батька. Особливості ставлення дитини до матері ОСОБА_1 характеризуються амбівалентним ставленням - оцінює її позитивні якості, виявляє небажання її бачити через страх, що батька заберуть у тюрму та наявність емоційного відторгнення, при цьому наявна порушена прив`язаність, що спричинена діями батька у відчуженні дитини від матері.

Під час дослідження було виявлено ознаки відчуження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від матері, що проявляється у діях та поведінці батька ОСОБА_4 зазначених у дослідницькій частині цього висновку. Умови виховання батька ОСОБА_4 щодо відчуження дітей від матері негативно впливають на дітей, що може призвести до неможливості повернення контакту із матір`ю, якщо відчуження буде продовжуватися. На момент дослідження матері ОСОБА_1 не виявлено ознак, які б могли негативно вплинути на дітей.

В силу вікових та індивідуально-психологічних особливостей дітей, наявна залежність оцінки сімейної ситуації від дій та поведінки батька ОСОБА_4 .

За результатами дослідження було виявлено, що для забезпечення інтересів та благополуччя дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є важливим: припинення дій батька ОСОБА_4 щодо відчуження дітей від матері ОСОБА_1 ; повернення до постійного контакту дітей з матір`ю із попередньою психологічною підготовкою матері та дітей, за сприянням батька та за участю психолога; припинення постійних проведень психодосліджень із дітьми у різних психологів, без крайньої необхідності. Рекомендується звернення до сімейного психолога із фокусуванням на відновлення контакту дітей із матір`ю внаслідок відчуження батьком.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не було надано доказів, які в свідчили про неналежне виконання позивачем або її ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, негативний вплив на виховання дитини або обставини, які б давали підстави стверджувати, що проживання дітей з матір`ю суперечить її інтересам, натомість проживання дітей з батьком буде для них кращим з тих чи інших підстав.

Всі заперечення відповідача ґрунтуються виключно на його звинуваченнях ОСОБА_1 про психічну хворобу ОСОБА_1 , значне акцентування уваги саме на цьому, а не на інтересах дітей.

Таке ставлення знайшло своє відображення у висновку експерта № СЕ-19-20/34078-ПС від 06.04.2022, відповідно до якого «за результатами проведеного психодіагностичного дослідження ОСОБА_4 було виявлено ознаки дій, спрямованих на відчуження дітей від матері, що проявляється в: постійному акцентуванні уваги на психічне захворювання ОСОБА_1 , (що не підтверджується за результатами проведеного аналізу наданих на дослідження матеріалів та не було виявлено ознак психічних патологій або захворювань під час психодіагностичного дослідження); бажання фіксування ставлення дітей до матері через психологів, яких у дітей було більше 10 (згідно слів ОСОБА_4 ); відсутності розуміння та ініціативи щодо необхідності та важливості спілкування дітей і матері, що відповідає їх інтересам («На питання чи бажає він, щоб діти бачились із матір`ю відповідає, що він не буде змушувати дітей бачитися із матір`ю»). За результатами бесіди із ОСОБА_4 було виявлено, що обставинами і причинами виникнення сімейної ситуації ОСОБА_4 вважає психічне захворювання ОСОБА_1 та її образи на нього.

Разом з тим, доказів, що визначення місця проживання дітей з матір`ю створює загрозу їх життю та здоров`ю або негативно впливатиме на їх розвиток відповідач не надав і судом першої інстанції обґрунтовано не встановлено.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що зміна проживання дітей спричинить порушення стійких зв`язків з оточенням, апеляційним судом відхиляються з огляду на те, що судячи з численних матеріалів справи, діти звикли проживати з батьками почергово та зміна місце проживання не є для них травмуючим фактором. Наразі місце проживання дітей батьком змінено без узгодження з матір`ю, а діти вивезені в Польщу, отже вказаний довід апеляційної скарги не є актуальним.

Суд першої інстанції вірно врахував, ту обставину, що діти значний час проживають з батьком, проте це не може бути підставою для відмови в позові, оскільки відповідач чинив перешкоди матері у зустрічах з дітьми, про що свідчать численні звернення матері до правоохоронних органів.

Виходячи з вище викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що незважаючи на те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 тривалий час проживає у сім`ї батька, де для них створені належні умови проживання і розвитку, і між дітьми та матір`ю дійсно втрачений сталий емоційний зв`язок, однак це стало наслідком перешкоджання батьком у побаченні і прийнятті участі матері у вихованні доньок.

Поведінка ОСОБА_4 свідчить, що він вишукує будь-який привід відмовити матері у спілкуванні з доньками і така поведінка батька не сприяє забезпеченню найкращих інтересів дітей, гармонійному розвитку та зв`язку з матір`ю, оскільки він не надає можливості зустрічатися та спілкуватися матері з доньками, що суперечить сімейним цінностям, які полягають у повазі один одного та якнайкращому вихованні дитини, ураховуючи інтереси дитини.

Посилання ОСОБА_4 на довідку ТОВ «Медлюкс+» від 2 жовтня 2018 року видану ОСОБА_1 з визначеним діагнозом: «Гострий шизофреноподібний розлад» судом першої інстанції також обґрунтовано до уваги не прийнято, оскільки вона спростовується наявними у справі доказами.

Так, судами встановлено, що він не має клінічного обґрунтування, при цьому наявний висновок експертного дослідження про те, що мати не страждає на будь-який психічний розлад, який позбавляв чи обмежував її здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними, тому доводи апеляційної скарги в цій частині також відхиляються.

Визначаючи місце проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з матір`ю, суд першої інстанції також обґрунтовано скористався правом не погоджуватися з висновком Васильківської районної державної адміністрації від 25 листопада 2020 року, яким вирішено за недоцільне визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 разом із матір`ю ОСОБА_1 , оскільки він не достатньо обґрунтований, оснований на документах, які є недійсними, зокрема медичній документації щодо діагнозу матері, а не проживання з матір`ю не буде відповідати найкращим інтересам малолітньої ОСОБА_5 та малолітньої ОСОБА_6 .

Отже, жодних фактів, що визначення місця проживання дітей з матір`ю буде суперечити їх інтересам не встановлено.

При цьому судом першої інстанції вірно акцентовано увагу на тому, що батько, хоча й належним чином займався вихованням та утриманням дітей, однак перешкоджаючи ОСОБА_1 у спілкуванні з доньками, позбавив дітей як належної опіки і виховання з боку матері, так і порушив їх право на прямі контакти, що суперечить найкращим інтересам дітей. Створювані батьком протягом тривалого часу перешкоди для матері у вихованні та спілкуванні із доньками руйнують їх зв`язки із сім`єю, до якої належать як батько так і мати, а отже така поведінка відповідача суперечить сімейним цінностям та не відповідає якнайкращому забезпеченню малолітньої ОСОБА_5 та малолітньої ОСОБА_6 , з чим повністю погоджується апеляційний суд.

При цьому, визначення проживання дітей з позивачем не може розцінюватися як їх розлучення з батьком, який має такі ж права що і мати, а відтак, маючи бажання, може займатися вихованням та розвитком дітей на рівні з позивачем.

Незважаючи те, що малолітня ОСОБА_5 та малолітня ОСОБА_6 дійсно тривалий час проживають з батьком та між ними існує тісний емоційний зв`язок, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що найкращим інтересам малолітніх дітей - дівчаток, з огляду на їх вік є саме потреба в материнській турботі та догляді, повноцінному вихованні та розвитку.

Доводи апелянта щодо того, що він разом з дітьми у зв`язку з введенним воєнним станом проживає за кордоном і в даному випадку питання місця проживання дітей не підпадає під юрисдикцію суду, апеляційним судом відхиляються з огляду на те, що у відносинах між Україною та 85-ма державами світу чинна Конвенція про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей від 25 жовтня 1980 року (далі - Конвенція), яка спрямована на забезпечення негайного повернення дітей, незаконно переміщених до будь-якої з Договірних держав або утримуваних у будь-якій із Договірних держав, та забезпечення того, щоб права на опіку і на доступ, передбачені законодавством однієї Договірної держави, ефективно дотримувалися в інших Договірних державах.

Так, один із батьків (або будь-яка інша особа, якій належать права піклування про дитину) не має права одноосібно приймати рішення про зміну місця проживання дитини та, зокрема, вивозити її в іншу державу. А у випадку виникнення такої ситуації дитина має бути негайно повернута в державу свого постійного проживання для того, щоб компетентний орган саме цієї держави як держави постійного місця проживання дитини прийняв рішення про визначення місця проживання дитини та участь у її вихованні батьків (інших осіб).

Дитина, батьки якої проживають у різних державах, має право на регулярні особисті стосунки і прямі контакти з обома батьками. Батьки, інші члени сім`ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов`язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання (стаття 16 Закону України «Про охорону дитинства»).

Конвенція застосовується до будь-якої дитини, що постійно проживає в Договірній державі безпосередньо перед вчиненням акта порушення прав піклування або доступу.

Водночас, при розгляді спорів про визначення місця проживання дитини чи участі в її вихованні після 24 лютого 2022 року, якщо дитина виїхала за кордон з одним із батьків, то, вирішуючи в умовах воєнного стану спір про місце проживання дитини, суд має враховувати пріоритет інтересів дитини при вирішенні будь-якого питання, невід`ємно і пріоритетно права дитини на життя та перебування її в безпечному середовищі.

Так, відповідно до матеріалів справи, спір триває з 2019 року, діти були вивезені ще до початку війни, без згоди і повідомлення матері.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що дії ОСОБА_4 щодо недопущення спілкування дітей з матір`ю, перешкоджання у спілкуванні, зміну місця проживання, носять системний характер та продовжуються, що підтверджується інформацією про перетин дітьми державного кордону України від 12.12.2022 року, листами з Окружного суду у Щецині від 27.01.2023 року, від 06.04.2023 року, листом Міністерства юстиції Республіки Польща; перепискою зі словацькою поліцією, відповідями Міністерства юстиції України від 25.04.2023 року, від 21.04.2023 року, від 08.03.2023 року, від 12.05.2023 року, які приєднані до матеріалів справи.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) на дитину, суд першої інстанції також дійшов вірних висновків.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.181, 191 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач є особою працездатного віку, фізично здоровим чоловіком, наявності у нього хронічних захворювань, які б суттєво впливали на його фізичний стан та перешкоджали сплачувати аліменти, судом не встановлено.

Згідно ч. 1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

З огляду на викладене, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дітей, їх батьків, стан здоров`я та матеріальне, сімейне становище платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення при вирішенні даного спору, а також що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину.

При цьому, суд враховував, що малолітня ОСОБА_5 та малолітня ОСОБА_6 з 10 червня 2019 року проживали разом із батьком та знаходилися на його утриманні, а тому присудив аліменти на дітей, починаючи з дати прийняття судом рішення тобто, з 07 вересня 2022 року і до повноліття дітей.

Доводи апеляційної скарги в цій частині фактично зводяться до визначення місця проживання дітей, а тому, оцінюються судом апеляційної інстанції з огляду на вище викладені висновки.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 вересня 2022 року залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 вересня 2022 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: