Номер провадження: 22-ц/813/5583/23
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

заявник (боржник) ОСОБА_1 ,

заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_2 ,

старший державний виконавець Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Франчук Анастасія Сергіївна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2023 року у складі судді Абухіна Р.Д.,

встановив:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Франчук А.С., заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_2 а якій просив:

-визнати протиправними дії старшого державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Франчук А.С. щодо виконання рішення Приморського районного суду, а саме неповідомлення у встановленому законом порядку боржника про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа N1522/10854/12 від 27.09.2012; нарахуванні заборгованості боржнику зі сплати аліментів у сумі 146 280,48 грн.;

-усунути порушення законодавства під час вчинення виконавчих дій державним виконавцем Франчук А.С. та скасувати: постанову старшого державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Франчук А.С. від 17 червня 2021 року про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України; матеріали, виконавчого провадження сформувати у хронологічному порядку за датами надходження документів, прошити та пронумерувати, скласти опис документів виконавчого провадження.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2023 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення вимог своєї скарги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд неповно з`ясував обставини справи, не мотивував висновки, не розглянув вимоги, не встановив дійсний розмір заборгованості по аліментам.

Сторони в судове засідання 09.11.2023 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні скарги виходив з того, що копії виконавчого провадження відкритого відносно боржника ОСОБА_1 свідчать про те, що постановою державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білаш Є.Г. від 13.06.2022 скасовано заходи примусового виконання, застосовані при примусовому виконанні виконавчого листа N1522/10854/12, виданого 27.09.2012 Приморським районним судом м. Одеса про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини. Виключено відомості про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.

Апеляційний суд частково погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає, що суд дійшов вказаних висновків без з`ясування обставин даної справи та без надання оцінки доказам наявним у справі, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до вимог цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до Закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (статті 451 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року N 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 4 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено особливий порядок дій, метою яких є створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання, який передбачає, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

При цьому, вказані у цій статті обмеження будуть вважатись такими, що застосовані із дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», зокрема частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», у разі, коли таке рішення буде вмотивоване державним виконавцем у відповідних постановах належним чином.

Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

При встановленні державним виконавцем наявності заборгованості зі сплати аліментів і того, що її сукупний розмір перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, застосування вказаних обмежень прямо передбачено частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

У разі усунення заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, яка дає підстави виконавцю для накладення постанови про обмеження певних прав, виконавцем будуть вжиті заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

З матеріалів даної справи вбачається, що 27.09.2012 Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист на підставі рішення Приморського районного суду міста Одеса від 03 серпня 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 25% усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 11.05.2012 до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

06.09.2013 постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження №39683160 відносно боржника ОСОБА_1 .

Так як відомості щодо офіційного працевлаштування боржника були відсутні, нарахування аліментів здійснювалося виходячи з середньої заробітної плати одного облікового штатного працівника для даної місцевості.

17.06.2014 старший державний виконавець Бойченко І.С. виніс постанову про розшук майна боржника.

Згідно з розрахунком заборгованості від 09.09.2014 з 01.06.2014 по 31.08.2014 заборгованість зі сплати аліментів боржника становила 9 749,43 грн.

09.09.2014 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у зв`язку з несплатою аліментів, яку боржник отримав особисто під підпис 12.09.2014.

Відповідно до акту опису та арешту майна від 12.09.2014 було описано майно боржника, а саме автомобіль Toyota Auris, д.н.з НОМЕР_1 .

12.09.2014 ОСОБА_1 звернувся до виконавчої служби з заявою в якій зобов`язався сплатити заборгованість до 15.10.2014.

12.09.2014 боржником згідно з фіскальним чеком було сплачено 1 800 грн. в рахунок погашення заборгованості по аліментам.

Постановою державного виконавця №В-2/990 від 12.09.2014 знято з розшуку т.з. ОСОБА_1 Toyota Auris, д.н.з НОМЕР_1 , оголошений постановою від 17.06.2014.

12.09.2014 державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості та, з урахуванням сплаченої боржником заборгованості у розмірі 1 800 грн., станом на 31.08.2014 заборгованість становила 7 949,43 грн.

29.05.2015 державним виконавцем здійснено запит до Міської клінічної лікарні №11 про надання інформації про те чи працює у вказаній установі ОСОБА_1 .

Згідно з листом КУ «Міська клінічна лікарня №11» Іваніщев В.Я. з 01.04.2015 працює в зазначеній установі. До листа додано довідку про доходи боржника.

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по аліментам від 03.07.2015, здійсненого державним виконавцем, у боржника станом на 30.06.2015 борг складає 14 847,33 грн. (борг станом на 31.08.2014-7949,43 грн. + борг станом на 31.12.2014-3099 грн.+ борг станом на червень 2015-3798,90 грн.).

Постановою державного виконавця від 03.07.2015 звернуто стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_1 . Запропоновано з усіх видів заробітку, що належить до виплати боржнику, після відрахування податків проводити утримання боргу, починаючи з 01.07.2015 та додатково стягнути борг у розмірі 14 847,33 грн.

01.09.2020 державним виконавцем Франчук А.С. здійснено повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників щодо ОСОБА_1 у якого за період з 30.06.2015 по 31.07.2020 наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 118 407,98 грн.

Відповідно до довідки КУ «Міська клінічна лікарня №11» від 19.07.2021з заробітної плати боржника ОСОБА_1 у період з липня 2015 по червень 2021 утримувалися аліменти в розмірі 25% про що також свідчать наявні у справі довідки про доходи з місця роботи боржника.

Згідно з розрахунком заборгованості по аліментам ОСОБА_1 за період 31.07.2020 по 31.05.2021 заборгованість становить 146 280,48 грн. Вбачається, що вказаний розрахунок здійснено державним виконавцем виходячи з розміру середньої заробітної плати у даній місцевості.

З викладеного слідує, що нарахування заборгованості у загальному розмірі 146 280,48 грн. здійснені державним виконавцем безпідставно, оскільки з липня 2014 року з заробітної плати боржника здійснювалися відрахування аліментів та залишок заборгованості на цей час складав 14 847,33 грн.

Вказане свідчить про неправомірність дій державного виконавця щодо нарахування боржнику заборгованості в загальному розмірі 146 280,48 грн.

17.06.2021 постановою старшого державного виконавця Франчук А.С. у зв`язку з тим, що розмір заборгованості боржника зі сплати аліментів становить 146 280,48 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, встановлено тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

06.07.2021 при перетині державного кордону ОСОБА_1 було повідомлено про встановлення щодо нього заборони з 17.06.2021 на виїзд з країни відповідно до постанови державного виконавця.

Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 21 березня 2018 року N 855/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за N 849/31801 Про внесення змін до деяких наказів Міністерства юстиції України, а саме пункту 4 розділу XVI Особливості виконання рішень про стягнення аліментів Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року N512/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за N 489/20802, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Проте будь-які дані, які б свідчили про те, що боржнику надсилався розрахунок заборгованості та останній повідомлявся про наявність у нього будь-якої заборгованості, а також, що останнього було повідомлено про встановлення щодо нього тимчасового обмеження у праві виїзду, матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного, доводи ОСОБА_1 в частині вимог скарги щодо визнання протиправними дії старшого державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Франчук А.С. щодо неповідомлення у встановленому законом порядку боржника про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа N1522/10854/12 від 27.09.2012; нарахуванні заборгованості боржнику зі сплати аліментів у сумі 146 280,48 грн. є обґрунтованими та скарга в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про усунення порушення законодавства під час вчинення виконавчих дій державним виконавцем Франчук А.С. та скасування постанови від 17 червня 2021 року про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України; зобов`язання матеріали виконавчого провадження сформувати у хронологічному порядку за датами надходження документів, прошити та пронумерувати, скласти опис документів виконавчого провадження.

Вбачається зі справи, що відповідно до квитанції боржником ОСОБА_1 03.08.2021 здійснено сплату боргу за виконавчим провадженням №39683160 у розмірі 14 847,30 грн.

Старшим державним виконавцем Білаш Є.Г. 13 червня 2022 року винесені постанову про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Враховуючи, що станом на час звернення до суду з даною скаргою на дії державного виконавця постанова щодо обмеження боржника у праві виїзду була скасована, тобто вказане порушення було усунуто, вимога в цій частині задоволенню не підлягає.

Окрім того, з огляду на приписи ч. 2 ст. 19, ст. 22 Конституції України, суд може діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. За приписами ст. 124 Конституції України та Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суд повноважний на здійснення правосуддя та при цьому не може при виконанні своїх повноважень підмінювати завдання та функції інших органів державної влади.

З огляду на положення Закону України "Про виконавче провадження" формування матеріалів виконавчого провадження відповідно до вимог чинного законодавства відноситься до дискреційних повноважень державного виконавця.

З огляду на наведене вимога скаржника про зобов`язання сформувати матеріали виконавчого провадження у хронологічному порядку задоволенню не підлягає.

Таким чином, висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на вимогах закону та не узгоджуються з матеріалами справи, суд, нехтуючи приписами цивільно-процесуального законодавства у мотивувальній частині не зазначив фактичні обставини, які ним встановлені, мотивовану оцінку кожного аргументу наведеного скаржником, а також висновків по суті вимог, що свідчить про невідповідність ухвали вимогам ст.ст.260,263 ЦПК України, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду скасуванню.

Скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню в частині визнання протиправними дії старшого державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Франчук Анастасії Сергіївни щодо неповідомлення у встановленому законом порядку боржника про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа N1522/10854/12 від 27.09.2012 щодо нарахування заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 146280,48 грн., в іншій частині скарги слід відмовити з підстав викладених вище.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 13 лютого 2023 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії старшого державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Франчук Анастасії Сергіївни щодо неповідомлення у встановленому законом порядку боржника про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа N1522/10854/12 від 27.09.2012 щодо нарахування заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 146280,48 грн.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 в частині вимог про усунення порушення шляхом скасування постанови про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 17.06.2021 ОСОБА_1 , формування матеріалів виконавчого провадження у хронологічному порядку відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 01.12.2023

Головуючий:

Судді: