Справа № 444/3181/23
Провадження № 2/444/974/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2023 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Оприск З. Л.

секретар судового засідання Гнідець В.В.

за участі представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Сєргєєвої О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовква Львівської області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення упущеної вигоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення упущеної вигоди.

13 вересня 2023 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження.

Позивач у позовній заяві мотивував свої вимоги наступним. 01.12.2022 року ОСОБА_3 о 11.00 год. на автодорозі М-06-03 2 км.+ 500 м., керуючи транспортним засобом марки «BMW ХЗ» д.н.з., НОМЕР_1 , була неуважною, не стежила за дорожньою обстановкою, вчасно не реагувала на її зміну, не обрала безпечної швидкості руху, не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з транспортним засобом «TOYOTA AVENSIS» д.н.з., НОМЕР_2 під керуванням позивача та після чого здійснила наїзд на дорожнє огородження, внаслідок чого дорожнє огородження та транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 12 січня 2023 року по справі № 444/3280/22 відповідача визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач займається підприємницькою діяльністю, а саме внутрішніми перевезеннями пасажирів на таксі. Перевезення пасажирів здійснюється на регулярній основі автомобілем TOYOTA AVENSIS, д.н.з. НОМЕР_2 . Жодних інших автомобілів позивач не має. За час відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «TOYOTA AVENSIS» д.н.з. НОМЕР_2 , в період з 02.12.2022 по 18.01.2023р. позивач був позбавлений можливості працювати на ньому, оскільки свою підприємницьку діяльність, пов`язану з внутрішнім перевезеннями пасажирів на таксі, він здійснював саме на даному автомобілі. Внаслідок вимушеного простою пошкодженого автомобіля і неможливості його експлуатації у зв`язку з відновлювальним ремонтом, він не здійснював свою діяльність і відповідно не отримав запланований дохід. Сума доходу, який позивач планував отримати за вказаний період, за його розрахунками становить 48 000 грн., дану суму він вивіз з доходу, який мав на цьому автомобілі від своєї підприємницької діяльності за попередній аналогічний період. Той факт, що автомобіль позивача потребував відновлювального ремонту підтверджений письмовими доказами, в яких зафіксовані пошкодження і калькуляція необхідного ремонту. Обсяг пошкоджень, виходячи з вартості відновлювального ремонту, а також обсяг необхідних ремонтних робіт доказують, що з отриманими пошкодженнями автомобіль не міг експлуатуватись і потребував серйозного і тривалого ремонту, тобто простій був вимушений. Ремонт пошкодженого автомобіля тривав з 02.12.2022 р. (наступного дня після ДТП) до 10.01.2023 року, тобто 40 днів. Протягом ремонту автомобіля він мав простій, не здійснював підприємницьку діяльність по перевезенню пасажирів, і тому дійсно зазнав збитків у вигляді неотриманого доходу (упущеної вигоди). Протягом простою автомобіля під час його ремонту позивач був позбавлений можливості здійснювати свою підприємницьку діяльність, яка була пов`язана з перевезенням пасажирів, тобто надання послуг таксі на даному транспортному засобі.

Просив стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Буським РВ ГУМВС України у Львівській області 25.12.1996 року АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) упущену вигоду в розмірі 48 000,00 грн., судові витрати в розмірі 1073,00 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 13 000,00 грн.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просив у задоволенні позову відмовити. Вказав, що позивачем не надано доказів того, що він реально міг отримати саме таку вигоду, використовуючи транспортний засіб за призначенням і що за зазначений ним період його дохід був би саме на рівні 48 000 гривень і в цей часовий проміжок не сталося б інших обставин, враховуючи характер його діяльності, які б перешкодили отриманню ним саме такого прибутку. У матеріалах справи відсутні докази, які б стверджували про часові проміжки здійснення ремонту, здавання авто на ремонт саме 02 грудня 2022 року, а також не враховано об`єктивну неможливість визначити суму отриманого заробітку за час роботи у новорічні та різдвяні свята зважаючи на введений в Україні воєнний стан, комендантську годину та карантинні обмеження. Крім того, діяльність щодо транспортних перевезень, пов`язана не лише з отриманням прибутків, а із здійсненням певних витрат, зокрема на придбання пального для транспортного засобу, його відповідного технічного обслуговування, тощо. Вказана у позові сума зазначена без вирахування цих витрат.

Представник позивача у судовому засіданні з підстав, викладених у позовній заяві, позов підтримав, просив задоволити.

Представник відповідача у судовому засіданні з підстав, викладених у відзиві, заперечила про позову, просила відмовити в задоволенні позову. Зазначила, що зазначена сума доходу за попередній рік є валовим доходом і не включає витрат на пальне та обслуговування транспортного засобу. Окрім цього, у період з 01.12.2022 року по 18.01.2023 року діяла комендантська година, що унеможливлює надання послуг таксі в нічний час.

У судовому засіданні було досліджено усі наявні в матеріалах справи докази.

З копії Жовківського районного суду Львівської області від 12 січня 2023 року по справі № 444/3280/22 вбачається, що судом встановлено, що водій ОСОБА_3 01.12.2022 року о 11 год. 00 хв. на автодорозі М-06-03 2 км.+ 500 м. керуючи транспортним засобом марки "BMW Х3" д.н.з. НОМЕР_1 , була неуважною, не стежила за дорожньою обстановкою, вчасно не реагувала на її зміну, не обрала безпечної швидкості руху, не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з транспортним засобом "TOYOTA AVENSIS" д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , та після чого здійснила наїзд на дорожнє огородження, внаслідок чого дорожнє огородження та транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_3 порушила вимоги п.п. 2.3 Б, 12.1., 13.1. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З копії ліцензії Міністерства транспорту та зв`язку України серії АГ № 592487 та копії свідоцтва платника єдиного податку серії А № 967754 вбачається, що ОСОБА_2 займається наданням послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів автомобільним транспортом, дозволений вид робіт: внутрішні перевезення пасажирів на таксі.

З копії заяви щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування від 15.12.2022 року вбачається, що позивач та ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» досягли згоди про розмір страхового відшкодування, який складає 34 400,53 грн. (транспортний засіб "TOYOTA AVENSIS" д.н.з. НОМЕР_2 , дата ДТП 01.12.2022 року).

З копії Податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за 2022 рік вбачається, що загальна сума доходу за звітний (податковий) період складає 237000,00 грн.

У судовому засіданні також було оглянуто Акт огляду транспортного засобу (дефектну відомість) від 05.12.2022 року, Акт виконаних робіт № 12 від 18.01.2023 року.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, заслухавши сторони, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_3 01.12.2022 року о 11 год. 00 хв. на автодорозі М-06-03 2 км.+ 500 м. керуючи транспортним засобом марки "BMW Х3" д.н.з. НОМЕР_1 , була неуважною, не стежила за дорожньою обстановкою, вчасно не реагувала на її зміну, не обрала безпечної швидкості руху, не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з транспортним засобом "TOYOTA AVENSIS" д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , та після чого здійснила наїзд на дорожнє огородження, внаслідок чого дорожнє огородження та транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_3 порушила вимоги п.п. 2.3 Б, 12.1., 13.1. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. ОСОБА_2 займається наданням послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів автомобільним транспортом, дозволений вид робіт: внутрішні перевезення пасажирів на таксі.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18) зроблено висновок, що «відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані. Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток».

Судом встановлено, що внаслідок винної неправомірної поведінки відповідача, позивачу було заподіяно шкоду, а саме пошкоджено транспортний засіб, внаслідок чого він не міг займатися своєю підприємницькою діяльністю, а саме надавати послуги таксі. Вказане стало причиною, яка позбавила позивача можливості отримати прибуток, який він міг і повинен був реально отримати за звичайних обставин, якби його право не було порушене. Відтак позивач має право на відшкодування упущеної вигоди.

Щодо розміру упущеної вигоди судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається, з копії Податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за 2022 рік загальна сума доходу за звітний (податковий) період складає 237000,00 грн.

Таким чином, дохід позивача за один день у 2022 році становив 649,32 грн. (з розрахунку 237000,00 грн. / 365 днів).

Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбувалася 01.12.2022 року, транспортний засіб прийнято позивачем після ремонту 18.01.2023 року, що підтверджується актом виконаних робіт № 12 від 18.01.2023 року, тобто загальна кількість днів простою складає 48 днів.

З врахуванням того, що період простою припав на новорічні та різдвяні свята, того, що у період з 01.12.2022 року по 18.01.2023 року діяла комендантська година, що унеможливлювало надання послуг таксі в нічний час, того, що зазначена позивачем сума доходу за попередній рік є валовим доходом і не включає витрат на пальне та обслуговування транспортного засобу, суд приходить до переконання, що упущену вигоду за 48 днів простою потрібно рахувати з розрахунку доходу позивача за один день у 2022 році в розмірі 649,32 грн. (як такий розмір доходів, які б могли бути реально отримані), відтак сума такої складатиме 31167,36 грн. (з розрахунку 649,32 грн. х 48 днів).

Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи, немає.

За таких обставин позов потрібно задовольнити частково.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак з відповідача в користь позивача потрібно стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 697,11 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 22, 1166, 1188, 1192 ЦК України, ст. ст. 23, 141, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Буським РВ ГУМВС України у Львівській області 25.12.1996 року АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) упущену вигоду в розмірі 31167,36 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 697,11 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного тексту судового рішення 01 грудня 2023 року.

Головуючий Оприск З. Л.