Справа № 373/2257/23
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

27 листопада 2023 року м. Переяслав

Суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області Лебідь В.В., розглянув матеріали заяви Комунального підприємства Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,

ВСТАНОВИВ:

КП КОР Переяслав-Хмельницьктепломережа» в особі керівника Поліщук Н. звернулося до суду із заявою, в якій просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на свою користь борг за послуги теплопостачання станом на вересень 2023 року в розмірі 19 962 грн 27 коп., понесені судові витрати.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що в задоволенні заяви про видачу судового наказу слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. До заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У заяві про видачу судового наказу заявник зазначає, що надає послуги ОСОБА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , який є власником квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 83 ЦПК України передбачено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

При цьому, заявником не додано доказів, які свідчать про те, що саме ОСОБА_1 є власником даної квартири, у зв`язку з чим зобов`язаний утримувати це майно.

Суд звертає увагу, що відкриття особового рахунку на ім`я ОСОБА_1 не свідчить про те, що він є власником квартири, оскільки Закон України «Про житлово-комунальні послуги» не позбавляє права відкрити особовий рахунок на будь-яку повнолітню особу, яка не є власником нерухомого майна, але там зареєстрована чи постійно проживає.

Суд наголошує на тому, що особовий рахунок - це номер за допомогою якого здійснюється пошук інформації в бухгалтерських записах, документах та базах даних програмного забезпечення та який вказує на те, хто саме з абонентів здійснив оплату під час обміну даними з банківськими установами.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У якості доказу щодо наявності заборгованості боржника, заявником надано розрахунок заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 , з якого вбачається, що станом на вересень 2023 року наявна заборгованість у розмірі 19 962,27 грн, яка виникла з червня 2021 року по вересень 2023 року.

Таку ж суму заборгованості представник заявника просить стягнути і в заяві про видачу судового наказу.

Разом з тим, при здійсненні моніторингу даних Автоматизованої системи документообігу суду встановлено, що заочним рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 січня 2022 року у справі № 373/1287/21 (2/373/32/22) задоволено позов КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. Рішення суду набрало законної сили 05 лютого 2022 року. Даним рішенням ухвалено стягнути із ОСОБА_1 борг за послуги теплопостачання в розмірі 30795 грн 60 коп., що утворився за період із 01 січня 2018 року по 30 червня 2021 року включно.

Зазначені обставини свідчать про намір заявника повторно стягнути частину заборгованості за попередній період, а саме за червень 2021 року, яка вже стягнута за рішенням суду, про що свідчить заочне рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 січня 2022 року у справі № 373/1287/21 (2/373/32/22).

Таким чином, подана представником КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» заява не відповідає вимогам п. 4 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, а саме заявлені вимоги не відповідають викладу обставин, на яких вони ґрунтуються, а також доказам доданим до заяви.

Пунктом сьомим ч. 1 ст. 168 ЦПК України передбачено, що при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість вимог заявлених стягувачем по суті.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про порядок розгляду судами справ у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2011 норми ЦПК України не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки він видається лише за умови безспірності вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов до висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити у зв`язку з недостатністю доказів на підтвердження безспірності вимог.

Керуючись статтями 165, 260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу Комунального підприємства Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання.

Роз`яснити заявнику, що внесена сума судового збору поверненню не підлягає. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ: В.В. ЛЕБІДЬ