Справа № 740/116/23
Провадження № 2/740/308/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2023 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Зінич А. С.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- представник позивача ОСОБА_2 ,

- відповідач ОСОБА_3 ,

- представник відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ніжині за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення сплаченого авансу,

установив:

У січні 2023 року адвокат Дубін В. І. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 грошові кошти, сплачені як аванс, у розмір 36 569,00 грн.

Позов мотивовано тим, що позивач 04.07.2022 передав, а відповідач отримав у якості авансу грошові кошти у розмірі 1000 доларів США на підтвердження серйозності намірів у рахунок придбання в майбутньому за договором купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Вартість будинку за домовленістю склала 35 000 доларів США. При цьому договір купівлі-продажу укладено не було, сторони домовилися укласти такий договір у майбутньому. Про те, що позивач передав, а відповідач отримав у якості авансу грошові кошти у розмірі 1000 доларів США, свідчить розписка від 04.07.2022, складена відповідачем. Однак у подальшому сторони не уклали договору купівлі-продажу будинку, перемовини припинилися. Відповідач перестав виходити на зв`язок, при цьому оголошення про продаж будинку, розміщене на сайті ОLХ, відповідач не видалив. Вважаючи такі дії відповідача шахрайськими, позивач звернувся до поліції із заявою про злочин, але 26.08.2022 постановою дізнавача СД Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області закрито кримінальне провадження. З метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачу претензію від 20.12.2022 з проханням повернути йому вказану суму авансу, однак відповідач аванс не повернув, тому позивач змушений звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду 06 лютого 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Мохир Д. В. просив відмовити в задоволені позовних вимог та проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Зазначив, що вартість будинку складала 38 000 доларів США, однак після перемовин остаточна ціна склала 35 000 доларів США. Через певний проміжок часу позивач запропонував дати завдаток у розмірі 1000 доларів США. Так, 04.07.2022 позивач передав гроші, склав розписку та надав її підписати відповідачу, тому останній, вважаючи, що ця сума завдаток, підписав розписку про отримання коштів. 06.07.2022 відповідач звернувся до КП «Ніжинський МБТІ» для виготовлення нового технічного паспорта на будинок по АДРЕСА_1 , і через терміновість виготовлення документів сплатив за послуги 7965,85 грн. Він також домовився у приватного нотаріуса про укладення договору купівлі-продажу на 15.07.2022, однак ОСОБА_1 передзвонив відповідачу та сказав, що у нього не виходить приїхати до м. Ніжина. У подальшому відповідач неодноразово телефонував та питав коли йому буде зручніше укласти угоду, однак позивач кожен раз відмовляв останньому через брак коштів, внаслідок чого він знову виставив будинок на продаж.

Представник позивача адвокат Дубін В. І. подав до суду відповідь на відзив, в якій вказав, що посилання відповідача на намагання неодноразово зв`язатися з позивачем та укласти угоду щодо купівлі-продажу не визнаються позивачем. Відповідач можливо звертався до КП «Ніжинське МБТІ» для виготовлення документації на будинок, однак це не змінює обставини справи та не надає відповідачу права не повертати аванс.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 березня 2023 року клопотання представника відповідача задоволено; у справі призначено судове засідання на 07 квітня 2023 року 11-00 год., яке в подальшому відкладено на 18 травня 2023 року 09-30 год.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з викладених у ньому обставин та просили задовольнити. Зокрема, позивач пояснив, що він не ухилявся від укладення договору купівлі-продажу; це відповідач після того, як вони домовилися і він сплатив йому аванс, почав ухилятися, не виходив на зв`язок, зовсім змінилося ставлення до нього. Спочатку, коли вони домовилися про купівлю-продаж будинку, то узгодили, що укладуть договір через деякий час, оскільки необхідно було підготуватися, а саме у вересні місяці того року. Одного разу, коли він приїхав до відповідача, то побачив біля будинку потенційних покупців, при цьому відповідач вчинив з ним сварку, ображав його, і через це він не хоче мати з ним жодних стосунків.

Відповідач та його представник заперечили проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позов. Зокрема, відповідач пояснив, що розписку писав не він, а дочка позивача, він підписав, але не читав її. У розмові вони домовилися, що позивач сплатить йому не аванс, а завдаток, і він не повертається. Зазначив, що саме позивач почав ухилятися від укладення договору купівлі-продажу, постійно говорив про нестачу коштів, він не перешкоджав йому жодним чином. Вважає, що не повинен повертати грошові кошти позивачу, бо вони є завдатком, а завдаток по закону не повертається. Також пояснив, що за розпискою і в дійсності він отримав 1000,00 доларів США, невдовзі розміняв їх на гривні, і тоді це була менша сума, ніж зазначена в позові.

Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, кожного окремо та в сукупності, керуючись законом і своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що згідно з розпискою від 04.07.2022, оригінал якої надав у судовому засіданні для огляду позивач, ОСОБА_3 отримав аванс за будинок у розмірі 1000 доларів від ОСОБА_1 .

За поясненнями позивача, що визнав у судовому засіданні відповідач, за розпискою останній отримав грошові кошти у валюті, а саме в доларах США.

За поясненнями позивача, що визнав відповідач, сторони домовилися укласти договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 35 000 доларів США.

Однак сторони не уклали договору купівлі-продажу вказаного будинку. За поясненнями позивача, договір не укладено з вини відповідача. За поясненнями відповідача, договір не укладено з вини позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Тобто купівля-продаж нерухомого майна передбачає укладення договору в письмовій формі.

Положеннями ч. 1 ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Так, відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Як установлено судом та не оспорюється сторонами, на момент звернення до суду з цим позовом та на час розгляду справи, договір купівлі-продажу нерухомого майна (будинку) між сторонами не укладено, вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому. Жодних попередніх договорів з приводу купівлі-продажу нерухомого майна сторони також не укладали.

Згідно з вимогами чинного законодавства, внесення завдатку, як способу забезпечення виконання зобов`язання, може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, тобто укладеного між сторонами договору, яким визначено предмет та істотні умови.

Отже, у разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і мають бути повернуті в тому розмірі, в якому вони надавалися. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку, якщо таке зобов`язання випливає із договору, укладеного сторонами.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскільки договір купівлі-продажу між сторонами не укладено, то підстави вважати передані кошти завдатком відсутні й відповідно в такому випадку такі кошти в розумінні положень ст. 570 ЦК України є авансом.

При цьому, зважаючи на встановлені судом обставини та характер спірних правовідносин, зокрема те, що природа отриманих відповідачем коштів визначена законом, їх визначення відповідачем як завдатку правового значення не має і не може тягти за собою наслідків, передбачених ст. 571 ЦК України.

Внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання. Якщо договору, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, а сторони лише домовились укласти такий договір в майбутньому, передана грошова сума є авансом, який підлягає поверненню. Поверненню підлягає й аванс, отриманий за попереднім договором.

Таким чином, правила ст. 570 ЦК України про завдаток поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна зі сторін ухиляється від його виконання (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 вересня 2013 р. у справі № 6-82цс13).

Крім того, як зазначив Верховний Суд у постанові від 23.07.2018 у справі № 461/5297/16-ц, правила ст. 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу.

У постанові від 04.08.2021 року в справі № 640/17086/18 Верховний Суд висловив позицію, відповідно до якої ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. Аванс не має забезпечувальної функції, якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається власникові.

Аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (постанова ВС від 21.02.2018 у справі № 910/12382/17).

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що з авданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, з дійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що н алежними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За правилами ст. 89 ЦПК України с уд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає позов доведеним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, а також виходячи з того, що договір купівлі-продажу будинку між сторонами не укладено, то передані позивачем відповідачу грошові кошти є авансом, який підлягає поверненню в повному обсязі в гривневому еквіваленті (у межах заявлених позовних вимог) за курсом НБУ станом на час звернення до суду з цим позовом.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки сторони звільнені від сплати судового збору відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «про судовий збір», то судові витрати зі сплати судового збору слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76 - 81, 89, 141, 263 - 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення сплаченого авансу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; АДРЕСА_2 ) грошові кошти, сплачені як аванс, у розмірі 36 569 (тридцять шість тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять) гривень.

Судові витрати зі сплати судового збору компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене і підписане 24.05.2023.

Суддя І. М. Шевченко