РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 296/8655/22

Провадження № 2/293/161/2023

23 листопада 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Проценко Л.Й.

секретаря судового засідання Тишкевич К.Б.,

представника відповідача Тимофеєва А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі відповідач), в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень 00 коп.

Обґрунтовуючи позов позивач вказує, що 30.07.2022 року о 07 год. 25 хв. в місті Житомирі по вулиці В. Бердичівська, 2, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Ford», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху під час проїзду нерегульованого пішохідного переходу, не надав переваги в русі пішоходу ОСОБА_1 , внаслідок чого допустив наїзд на пішохода. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків та пішохід ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження. За фактом дорожньо-транспортної пригоди відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АДД № 392262 від 30.08.2022 року. Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 23.09.2022 у справі за № 296/5708/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850,00 гривень. У вказаній постанові зазначено про порушення ОСОБА_2 п.п. 12.1, 18.1 ПДР, що знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та заподіяння пішоходу ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, а саме закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку. Факт завдання травм в результаті ДТП позивач підтверджує випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого 2948/402, медичною картою амбулаторного хворого від 12.08.2022 року, направленням на МРТ головного мозку від 12.08.2022 року, виписаний приватним медичним центром «Актив-Мед», оглядом лікаря загальної практики сімейної медицини від 11.08.2022 року, результатом МРТ головного мозку від 13.08.2022 року, медичною картою амбулаторного пацієнта № 09 від 11.08.2022 року та медичною картою ОСОБА_1 .

Позивач вказує, що за таких обставин вона набула права на відшкодування моральної шкоди, яку оцінює в 150000 гривень та просить стягнути з урахуванням норм ч.1 ст. 1167 ЦК України із завдавача шкоди ОСОБА_2 . Така сума обумовлена душевними стражданнями, які зазнала позивач від отриманих травм та переживає і досить сильні головні болі, нудоту, головокружіння при ходьбі. Крім того, певний проміжок часу погано чула, що і досі здійснює негативний вплив на несення нею військової служби, так як вона є війсьвослужбовцем, зокрема, вона не може їздити на стрільби. Усе це справило на ОСОБА_1 неабиякий негативний вплив, що полягає у негативних переживаннях та спогадах, насторозі, постійній нервовій напрузі, дискомфорті та емоційному виснаженні, зниженому та нестійкому настрою, порушенні сну, нервозності, вона й досі відчуває значний страх при перетинанні дороги через пішохідний перехід, що привносить у буденне її життя значний дискомфорт.

ІІ. Процедура та позиції сторін

27.04.2023 згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, проведеного на підставі припинення повноважень головуючого по справі судді Бруховського Є.Б. у зв`язку зі смертю, цивільну справу №296/8655/22 передано для розгляду головуючій судді Проценко Л.Й.

05.05.2023 ухвалою суд прийняв до свого провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП та призначив підготовче судове засідання на 12.06.2023.

12.06.2023 розгляд справи не відбувся з підстав перебування головуючої судді Проценко Л.Й. в нарадчій кімнаті по справі №293/2636/20. Наступне підготовче судове засідання суд призначив на 01.08.2023.

01.08.2023 ухвалою, постановленою в порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, яка занесена до протоколу судового засідання, суд відклав розгляд справи на 15.08.2023 та продовжив строк підготовчого судового засідання на тридцять днів.

15.08.2023 ухвалою суд постановив закрити підготовче провадження та призначити цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 04.09.2023.

04.09.2023 ухвалою, постановленою в порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, яка занесена до протоколу судового засідання, суд відклав розгляд справи на 16.10.2023.

16.10.2023 ухвалою, постановленою в порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, яка занесена до протоколу судового засідання, суд відклав розгляд справи на 23.11.2023.

30.05.2023 вх. №2844 через ЄСІТС підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з доданими до нього документами. Заперечуючи проти позову зазначає, що позивач, оцінюючи розмір моральної шкоди в 150 000 грн, жодним чином не обґрунтувала, чому саме в таку суму вона її оцінює. Відповідач уважає, що визначений позивачем розмір моральної шкоди є явно завищеним, не відповідає вимогам розумності та справедливості, направлений на безпідставне збагачення позивача. Додані до позовної заяви документи, не підтверджують як сам факт наявності моральної шкоди, так і оцінку її розміру.

Відповідач доводить, що встановлені позивачу діагнози не підтверджуються даними об`єктивних обстежень, зокрема, відповідно до заключення від 13.08.2023 року за результатами магнітно-резонансної томографії головного мозку позивачки MP картина без об`ємно - вогнищевої патології головного мозку та як зазначено в акті судово - медичного дослідження №1358 від 11.08.2022 року ОСОБА_1 знаходилася на стаціонарному лікуванні з 30.07.2022 року по 08.08.2022 року в в/ч НОМЕР_2 та був встановлений клінічний діагноз «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку (30.07.22). Забій м`яких тканин в привушно-жувальній ділянці; забій скронево-нижньо-щелепового суглобу. Забій колінних суглобів». На час звернення ОСОБА_1 30.07.2022 року в наданій медичній документації будь-яких видимих тілесних ушкоджень на волосистій частині голови, обличчі, тулубі та кінцівках не зафіксовано; дані щодо неврологічного статусу, які об`єктивно підтверджують конкретний вид черепно-мозкової травми, також не зазначені. Враховуючи вищевказане, встановлений діагноз за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень не оцінюється. Тому уважає, що за відсутності підтвердження діагнозів, встановлених позивачу, даними об`єктивних обстежень, взагалі неможливо стверджувати, що такі діагнози дійсно мали місце.

Також зазначає, що їхав з дозволеною та невеликою швидкістю, звернувши з кругового перехрестя на площі Соборній у м. Житомирі направо та під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, відповідач був засліплений сонцем та не одразу побачив позивачку. Між тим, після того, як відповідач побачив пішохода (позивача) він одразу застосував екстрене гальмування та намагався об`їхати позивача зліва. Якщо проаналізувати ілюстративні таблиці, що є додатком до протоколу огляду місця ДТП від 30.07.2022 року, стає очевидним, що на даній ділянці дороги взагалі неможливо набрати велику швидкість руху автомобіля. Невелика швидкість руху автомобіля разом із застосованим водієм екстреним гальмуванням вочевидь не могла завдати серйозної шкоди позивачу. Після ДТП він зупинився та чекав на прибуття поліції та служби екстреної медичної допомоги. Повністю розуміючи свою вину у вчиненні ДТП, неодноразово пропонував позивачу грошові кошти в якості компенсації ймовірно завданої шкоди. Проте, озвучена позивачкою через свого представника - адвоката Хоменка CO. сума була явно завищена та не відповідала вимогам розумності та справедливості.

Відповідач щодо посилання позивача, що вона є військовослужбовцем і внаслідок ДТП має віддалені наслідки, які перешкоджають їй проходити військову службу, не підтверджені жодними доказами. Позивач не звільнена з військової служби за станом здоров`я, а отже є повністю придатною для проходження такої служби.

Оскільки позивач в позовній заяві на своєму статусі військовослужбовця акцентує особливу увагу та вбачається, що хоче отримати з цього статусу якісь додаткові переваги при розгляді справи судом, то вважає за необхідне зазначити, що не тільки позивачка, а й відповідач є військовослужбовцем, і не менш, ніж позивач, робить свій щоденний посильний вклад у зміцнення обороноздатності нашої країни в період дії воєнного стану. Вважає, що позивачем не доведено обставин на які вона посилається в позові, відтак у позові просить відмовити у повному обсяізіу зв`язку із необґрунтоаністю.

14.06.2023 від позивача поштовим зв"язком надійшла відповідь на відзив, за змістом якої просить задовольнити в повному обсязі заявлений нею позов. У викладі своїх пояснень та аргументів щодо наведених відповідачем заперечень зазначає, що у відзиві відповідач посилається на ту обставину, що тілесні ушкодження, завдані ОСОБА_1 дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 30 липня 2022 року не підтверджується жодним належним та допустимим доказом. На підтвердження аргументу відповідач надає акт судово-медичного дослідження (обстеження) № 1358 від 11.08.2022, однак відповідач не зважає на те, що в цьому акті встановлені завдані ОСОБА_1 тілесні ушкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 30.07. 2022 року та були зафіксовані.

Позивач наголошує, що до позовної заяви було долучено усі медичні документи, що стосуються ушкоджень та їх наслідків, отриманих ОСОБА_1 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 30 липня 2022 року.

Що стосується безпосередньо опису відповідачем обставин дорожньо-транспортної

пригоди, то постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 23.09.2022 року у справі за № 296/5708/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого передбаченого ст. 124 КУпАП, та встановлено факт порушень Правил дорожнього руху, що знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Відтак, наявність вини ОСОБА_2 у виникненні дорожньо-транспортної пригоди

прямо встановлена вищевказаним судовим рішення, що свідчить про відсутність у ОСОБА_1 обов`язку доказування та узгоджується з нормам ст. 82 ЦПК України. Щодо того, що ОСОБА_2 зупинився та чекав на прибуття поліції та служби екстреної медичної допомоги, то цей факт жодним чином не зменшує вину ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, більше того, останній жодним чином не намагався допомогти ОСОБА_1 , швидку допомогу викликала стороння особа. Грошові кошти, про які вказує відповідач, пропонував не безпосередньо він, а його дружина. Розмір же вказаної грошової суми становив 10000,00 грн., що є мізерним та принизливим, враховуючи те, що ОСОБА_1 перенесла внаслідок здійснення на неї наїзду. Що стосується придатності ОСОБА_1 нести військову службу, то даним висловлюванням відповідач перейняв на себе повноваження військово-лікарської комісії, яка у свою чергу, є єдиним органом уповноваженим на надання висновку щодо встановлення причинного зв`язку між станом здоров`я військовослужбовця та його придатністю до несення військової служби.

Позивач та її представник в судове засідання 23.11.2023 не з`явились, хоча і були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

23.11.2023 на електронну пошту суду надійшло клопотання представника позивача адвоката Хоменка С.О., який діє на підставі додаткової угоди від 30.12.2023 до договору про надання правничої допомоги №48 від 15.08.2022, про проведення судового засідання за відсутності адвоката та позивача, за змістом якого просить судове засідання з розгляду справи за №296/8655/22, призначене на 23 листопада 2023 на 14:10 год. проводити за його відсутності та відсутності позивача (а.с.126).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча і був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Тимофеєв А.В в судовому засіданні вказав на необгрунтованість позовних вимог позивача щодо заявленого розміру моральної шкоди. Просив врахувати розумність та співмірність щодо заявленої суми моральної шкоди. Зазначив, що сума є значно завищена. Щодо тілесних ушкоджень, то зазначив, що відповідно акту судово-медичного дослідження саме за діагнозом ступінь тяжкості тілесних ушкоджень не оцінювався, об`єктивні обстеження, які підтвердили б стан здоров`я потерпілої після ДТП відсутні. Звертає увагу суду, що жодних змін в стані здоров`я позивача після ДТП, зважаючи, що вонапродовжує проходити військову службу, не відбулось. Також просив суд врахувати, що відсутні наслідки необхідні для притягнення до кримінальної відповідальності його довірителя після ДТП, що підтверджується рапортом слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській обасті Є.Паламарчука. Позов ОСОБА_1 уважає неоґрунтованим щодо заявленої позивачем до відшкодування суми моральної шкоди, водночас зазначив, що за обставин, які мали місце під час ДТП, позов відповідач визнає частково на суму 10 000 гривень. Щодо понесення судових витрат на правову допомогу позивачем, то заначає, що понесення таких витрат не підтверджені належними доказами, зокрема, відсутній акт про виконану роботу та проведений розрахунок таких витарат. Тому в частині позовних вимог щодо відшкодування витрат на правову допомогу просив відмовити в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, позицію щодо виниклих спірних правовідносин сторонами висловлено у поданих ними заявах, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами без участі сторін.

В ході розгляду справи суд, відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ст. 259 ЦПК України, рішення у цій справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду.

У судовому засіданні 23.11.2023 відповідно до ст. 268 ЦПК України, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 23.09.2022 у справі № 296/5708/22 встановлено, що ОСОБА_2 30.07.2022 о 07:25 год. в м. Житомир по вул. В. Бердичівська 2, керуючи транспортним засобом «Ford», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної безпечної швидкості руху під час проїзду нерегульованого пішохідного переходу, не надав переваги у русі пішоходу гр. ОСОБА_1 , унаслідок чого допустив наїзд на пішохода. В результаті ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків та пішохід отримала тілесні ушкодження. За встановлених обставин справи суд встановив невиконання водієм ОСОБА_2 (відповідач) п.п.12.1,18.1 ПДР, що знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосував до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень (а.с. 18). Вказана постанова не змінена та не скасована, набрала законної сили 04.10.2022.

Згідно із копіями виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого 2948/402, медичної картки амбулаторного хворого від 12.08.2022 року, направленням на МРТ головного мозку від 12.08.2022 року, виписаним приватним медичним центром «Актив-Мед», огляду лікаря загальної практики сімейної медицини від 11.08.2022 року, результатом МРТ головного мозку від 13.08.2022 року, медичної картки амбулаторного пацієнта № 09 від 11.08.2022 року, медичної картки ОСОБА_1 зафіксовано факт наявності у ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, а саме закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, пов`язаних з наслідками ДТП (а.с.10-17).Наявність отриманих ОСОБА_1 травм, пов`язаних з подіями за наслідками ДТП від 30.07.2022 також підтверджується актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 1358 від 11.08.2022 відповідно до заключної частини якого встановлено, що «гр. ОСОБА_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні з 30.07.2022 по 08.08.2022 в в/ч НОМЕР_2 та був встановлений клінічний діагноз: «Закрита черепно- мозкова травма. Струс головного мозку (30.07.20220. Забій м`яких тканин в привушно-жувальній ділянці; забій скронево-нижнього щелепового суглобу. Забій колінних суглобів». На час звернення гр.. ОСОБА_1 30.07.2022 в наданій медичній документації будь-яких видимих тілесних ушкоджень на волосистій частині голови , обличчі , тулубі та кінцівках не зафіксовано; дані щодо неврологічного статусу, які об`єктивно підтверджують конкретний вид черрепнго-мозкової травми також не зазначені. Враховуючи вищевказане, встановлений діагноз за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень не оцінюється» (а.с.73-74).Відповідно до копії рапорта слідчого ВР ЗСТ СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції Є.Паламарчука, вказаний акт обстеження виключив наслідки необхідні для притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 за подій ДТП від 30.07.2022, де також зазначено, що в діяннях винної особи вбачаються дії передбачені Кодексом про адміністративні правопорушення України (а.с.72).

Матеріалами справи також підтверджено, що сторони є військовослужбовцями.

Позивач доводить, що за обставин вчинення відповідачем ДТП вона набула права на відшкодування моральної шкоди, яку оцінює в 150 000 гривень та просить стягнути з урахуванням норм ч.1 ст. 1167 ЦК України із завдавала шкоди ОСОБА_2 . Така сума обумовлена душевними стражданнями, які зазнала позивач від отриманих травм та переживає і досить сильні головні болі, нудоту, головокружіння при ходьбі, певний проміжок часу погано чула, що і досі здійснює негативний вплив на несення нею військової служби, так як вона є війсьвослужбовцем, зокрема, вона не може їздити на стрільби. Зазначає, що все це справило на неї негативний вплив, який полягає у негативних переживаннях та спогадах, насторозі, постійній нервовій напрузі, дискомфорті та емоційному виснаженні, зниженому та нестійкому настрою, порушенні сну, нервозності. Позивач вказує, що й досі відчуває значний страх при перетинанні дороги через пішохідний перехід, що привносить у буденне її життя значний дискомфорт.

Водночас, судом безспірно встановлено, що відповідач не заперечує факт отримання тілесних ушкоджень позивачем внаслідок ДТП, завданих транспортним засобом під його керуванням, а саме внаслідок наїзду на пішохода (позивача), однак, враховуючи, що ступінь тяжкості таких травм не оцінювався, що виключило у його діях ознаки кримінального правопорушення, ставить під сумнів діагнози позивача та заперечує саме визначений позивачем розмір моральної шкоди, який на його думку є завищеним, не відповідає вимогам розумності та справедливості, направлений на безпідставне збагачення позивача.

ІV. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами частин 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою, другою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Порядок та умови відшкодування шкоди визначено ЦК України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

За змістом частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

За нормами пункту 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

З огляду на презумпцію вини особи, яка завдала шкоду, відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Відповідно до статті 1187 ЦК України умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини.

Відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, виключається внаслідок непереборної сили та умислу потерпілого.

Відповідачем суду не надано жодного належного та допустимого доказу про те, що шкода завдана здоров`ю ОСОБА_1 , джерелом підвищеної небезпеки автомобілем марки «Ford», д.н.з. НОМЕР_1 , під його керуванням, відбулась внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Крім того, вина відповідача за наслідками ДТП та завдання шкоди здоров`ю позивача (отримання тілесних ушкоджень) встановлена постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 23.09.2022, яка не змінена, не скасована та набрала законної сили 04.10.2022.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тому доводи відповідача щодо спростувань обставин, за яких виникла ДТП та зменшують ступінь його вини, не заслуговують на увагу.

В п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відтак, ОСОБА_2 (відповідач) має обов`язок по відшкодуванню ОСОБА_1 (позивач) моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки - автомобілем.

Позивач доводить, що сума моральної шкоди, яку вона оцінює у 150 000 гривень обумовлена душевними стражданнями, які зазнала позивач від отриманих травм, яка переживає і досить сильні головні болі, нудоту, головокружіння при ходьбі. Певний проміжок часу погано чула, що і досі здійснює негативний вплив на несення нею військової служби, так як вона є війсьвослужбовцем, а саме вона не може їздити на стрільби. Усе це справило на ОСОБА_1 негативний вплив, що полягає у негативних переживаннях та спогадах, насторозі, постійній нервовій напрузі, дискомфорті та емоційному виснаженні, зниженому та нестійкому настрою, порушенні сну, нервозності, відчутті і досі значного страху при перетинанні дороги через пішохідний перехід, що привносить у буденне її життя значний дискомфорт.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Водночас, в силу п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року розмір відшкодування моральної (немайнового) шкоди суд визначає залежно від характеру та об`єму страждань (фізичних, душевних, психічних), котрі поніс позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливості відновлення) і з врахуванням інших обставин. При цьому суд повинен виходити з принципу розумності, справедливості та виваженості.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд враховує, що в результаті дій відповідача позивачеві була завдана шкода здоров`ю, позивач відчула фізичний біль та нервовий струс, знаходилась на лікуванні в медичному закладі, завдані травми потягли за собою відновлення як фізичного так морального стану позивача, був порушений її звичний спосіб життя, тому суд уважає встановленим, що в результаті ДТП позивачеві завдана моральна шкода.

Однак, суд не бере до уваги твердження позивача, що завдані травми потягли за собою певні наслідки, які слугують перешкодою для несення нею військової служби, оскільки вказане не підтверджене належними допустими та достатніми доказами.

Доказів, які підтвердили факт того, що стан здоров`я позивача значно погіршився від отриманих травм та продовжував існувати після проходження лікування та має місце і на момент розгляду справи у суді, сторною позивача не надано.

Суд також ураховує, що ступінь тяжкості отриманих позивачем травм не встановлено, що у свою чергу виключило підстави для кваліфікації дій відповідача за ознаками кримінального правопорушення.

Отже, виходячи з наведеного, беручи до уваги характер та тривалість моральних страждань, суд уважає за необхідне зменшити суму моральної шкоди до 15 000,00 грн, оскільки вважає її такою що компенсує моральні переживання позивача.

Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України).

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Зважаючи на викладене, виходячи з принципів справедливості, виваженості та розумності, беручи до уваги характер та тривалість моральних страждань, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 15 000,00 грн.

В решті позовних вимог суд відмовляє за їх необґрунтованістю.

V. Розподіл судових витрат

Згідно з ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 150,00 грн (15 000 х 1500:150 000).

Щодо витрат, понесених позивачем на правову допомогу у розмірі 15 000 грн та заявлених до стягнення з відповідача суд зазначає таке.

Відповідно до п.п 1,2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Положення статті 137 ЦПК України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя N R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (Заява N 71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (Заява N 72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява N 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Доказами понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано лише договір про надання правничої допомоги від 15.08.2022 та додаткову угоду від 30.12.2022 до Договору про надання правничої допомоги №48 від 15.08.2022 (а.с.21, 125).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладених у постанові від 28.12.2020 року у справі №640/18402/19.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування витрат на правову допомогу, понесену позивачем, суд звертає увагу на наступне.

Суд визнає, та погоджується з думкою представника відповідача, що здійснення позивачем витрат на правову допомогу саме в розмірі 15 000 гривень не підтверджені належними та допустими доказами.

До закінчення судових дебатів у справі сторона позивача не зробила відповідну заяву про надання таких доказів у строки встановлені законом.

Як зазначено в договорі про надання правничої допомоги від 15.08.2022, що вартість послуг за договором та порядок оплати таких послуг визначається у додатку №1 до договору «Протокол погодження гонорару», який є невід`ємною частиною договору, однак такого додатку суду не надано. Здійснення таких витрат не має місце і у наданій позивачем додатковій угоді до договору про надання правничої допомоги.

Однак, суд зважаючи на наявність укладеного договору про надання правничої допомоги та додаткової угоди до такого договору, участі представника позивача у справі, підготовці останнім позову, відповіді на відзив, та відповідних клопотань за умовами договору, вважає, що розумною та співмірною сумою судових витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача є сума у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Керуючись ст.ст. 4,13, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 150 (сто п`ятдесят) гривень та 3 000 (три тисячі) гривень витрат на правову допомогу.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено та підписано 30.11.2023.

Головуюча суддя Людмила ПРОЦЕНКО