Справа № 727/8294/23
Провадження № 2/727/1492/23
29 листопада 2023 року м. Чернівці
Шевченківський районний суд м. Чернівці
в складі:
головуючого судді Терещенко О.Є.
при секретарі Аниськовій К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Чернівці цивільну справу за по-зовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ватаманюк Юрій Миколайович, до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відпові-дальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.», про стягнення моральної та матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП,
У серпні 2023 року в інтересах позивача звернувся адвокат Ватаманюк Ю.М. до суду з позовом про стягнення моральної та матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП до відповідачів ОСОБА_2 та Товариства з додатковою від-повідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.».
Позовну заяву обґрунтовує тим, що 15.10.2021 року приблизно о 11 год. 40 хв. в м. Чернівці по вулиці Небесної Сотні, 19-В, керуючи транспортним засобом марки Audi A4, державний номерний знак НОМЕР_1 , не дотрималась безпечної швидкості і без-печної дистанції, здійснила зіткнення з транспортним засобом «Peugeot 301» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортний засіб потерпілої зазнав механічних пошкоджень.
Зазначає, що 02.11.2021 року постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного право-порушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стяг-нення у виді штрафу на суму 850,00 гривень в дохід держави. Вказане судове рішення набрало законної сили 15.11.2021 року.
У відповідача ОСОБА_2 на момент ДТП був Поліс про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних за-собів у страховій компанії ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.».
Стверджує, що позивач вчасно звернувся у письмовій формі до вказаної страхової компанії про відшкодування страхових виплат, однак жоден з відповідачів добровільно не відшкодував завдані збитки, внаслідок чого позивач був змушений звернутись до експерта з метою надання оцінки вартості матеріального збитку.
Також, у своєму позові представник позивача просить відшкодувати моральну шкоду, заподіяну позивачу внаслідок неможливості протягом тривалого часу викори-стовувати власний транспортний засіб.
У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить суд стягнути на його користь зі страхової компанії ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» матеріальну шкоду в сумі 51 537,24 гривні та моральну шкоду в сумі 5 000,00 гривень, стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 15 000,00 гривень, та стягнути з відповідачів судові витрати.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача, адвокат Ватаманюк Ю.М., подав через систему «Електронний суд» клопотання, згідно якого просив розглянути справу у його та позивача відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Не заперечував проти прийняття заочного рішення по справі.
Відповідачі ОСОБА_2 та представник відповідача ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» в судове засідання не з`явились, хоча була повідомлені про час, дату і місце розгляду справи у суді, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву відповідачі не надали, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у їхню відсутність та ухвалити заочне рішення.
Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встанов-лений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріала-ми.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247, ст.280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, в яких достатньо даних про права та взаємовідно-сини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріа-лів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачами відзиву, та від-сутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положен-ням п.3, п.4 ч.1 ст.280 ЦПК України.
Судом встановлено, що згідно копії постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02.11.2021 року (набрала законної сили 15.11.2021 року), 15.10.2021 ро-ку о 11 год. 40 хв. в м. Чернівці по вул. Небесної Сотні, 19-В, ОСОБА_2 , ке-руючи транспортним засобом «Audi A4» д.н.з. НОМЕР_1 , не дотрималась безпечної швидкості і безпечної дистанції, здійснила зіткнення з транспортним засобом «Peugeot 301» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який у свою чергу по енерції здій-снив зіткнення з транспортним засобом «Mercedes E500» д.н.з. НОМЕР_3 під керу-ванням Далларі Пьєтро. Під час ДТП транспортні засоби зазнали механічні пошкод-ження, без потерпілих.
Також, позивачем до матеріалів справи надано копію повідомлення про дорожньо -транспортну пригоду, згідно якої позивач належним чином повідомив відповідача ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» про настання дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику коліс-ного транспортного засобу №42-2445, вартість матеріального збитку завданий власнику автомобіля PEUGEOT 301, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 51 537,24 грн.
При вирішенні позовних вимог позивача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, суд виходить з наступ-них вимог закону.
Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті пору-шення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а тому збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної не-безпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право влас-ності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
У відповідності до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгля-ду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відпо-відно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок від-шкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були не-правомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазна-ченої особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шко-ду.
Згідно з п. 5 Постанови Пленуму ВССУ, відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість кон-тролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завда-ну діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об`єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). В інших випадках шкода відшкодовується на загальних підставах, пе-редбачених статтею 1166 ЦК України, особою, яка її завдала (наприклад, коли пасажир, відчиняючи двері автомобіля, що не рухався, спричинив тілесні ушкодження особі, яка проходила поруч).
Пунктом 6 Постанови Пленуму ВССУ передбачено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній під-ставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідаль-ність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).
Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не до-казуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (стра-ховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити дру-гій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та ви-конувати інші умови договору.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Відповідно до ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відпо-відно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-пра-вової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла на момент виникнення між сторонами спірних правовідносин), обов`язкове страху-вання цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшко-дування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорож-ньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-право-вої відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного за-собу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування ци-вільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при на-станні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з по-шкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлю-вальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у поряд-ку, встановленому законодавством.
Відповідно до п.35.1. ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування ци-вільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отри-мання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отриман-ня відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транс-портну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної не-безпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право влас-ності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або від-шкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкоду-ванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодже-ної речі.
Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відпо-відальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно п.34.2, п.34.2 ст.34 Закону №1961-ІV протягом 10 робочих днів з дня отри-мання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, пе-редбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого пред-ставника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин на-стання страхового випадку та розміру збитків.
Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Зако-ну, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі стра-ховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний від-шкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Відповідно до п.1.3. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів від 24.11.2003 року №142/5/2092, вимоги Методики є обов`язко-вими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судо-вими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністер-ства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами гос-подарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.
Відповідно до п.п. 2.3.2.4. Методики, вартість відновлювального ремонту КТЗ ви-значається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплек-тованого КТЗ. Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Відповідно до п.5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транс-портних засобів від 24.11.2003 року №142/5/2092, технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептич-ними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплекто-ваність; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показ-ники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.
Відповідно до п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки к.т.з., затверд-женої наказом МЮУ, ФДМУ від 24.11.2003 року №142/5/2092 та зареєстрованого у МЮУ 24.11.2003 р. №1335/5/1159 у разі потреби виклик заінтересованих осіб для тех-нічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.
Відповідно до ч.1-7 ст.102 ЦПК України Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законо-давством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеці-альних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ух-вали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Суд має право за заявою учасників справи або з влас-ної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж екс-пертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку екс-перта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазна-чено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підля-гають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунто-вувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті об-ставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім ви-падків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасника-ми справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна до-вести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на під-ставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи вказані норми закону, кожна сторона обирає свій спосіб захисту, та повинна довести обставини, які мають значення для справи, на підставі належних та до-пустимих доказів. Суд при винесенні рішення бере до уваги кожен доказ окремо, та оці-нює їх в сукупності з іншими доказами.
В силу ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої си-ли. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а та-кож достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахуван-ня кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, наданий позивачем висновок є належним та допустимим доказом, та таким, що підтверджує заявлені вимоги. Доказів, що підтверджують неналежність та необґрунтованість викладеним висновкам та встановленої шкоди транспортного засобу марки PEUGEOT 301, д.н.з. НОМЕР_2 , у висновку №42-2445 за результатами прове-дення автотоварознавчої експертизи від 31.01.2022 року, відповідачами не надано. Кло-потань про призначення судової автотоварознавчої експертизи, для визначення мате-ріального збитку транспортного засобу PEUGEOT 301, д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, - до суду не надходило.
Що стосується стягнення з відповідача ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» на користь позивача моральної шкоди в розмірі 5000,00 гривень, та стягнення з від-повідача ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 15 000,00 гривень, судом вста-новлено наступні обставини.
Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим уш-кодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у ду-шевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкод-женням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової ре-путації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, ін-шим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та ду-шевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливо-сті їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є під-ставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною дру-гою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністратив-ного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.
Визначаючи розмір спричиненої позивачу моральної шкоди, суд враховує, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, позивачу ОСОБА_1 було заподіяно мо-ральну шкоду, яка виразилась в негативних емоціях та стресі, які він зазнав внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в понесенні незапланованих матеріальних витрат, що завдавало йому незручності у побуті, призвело до додаткових емоційних навантажень та необхідності витрачати додатковий час та зусиль з метою відновлення порушених прав, організації свого життя, у зв`язку з чим був порушений нормальний порядок та спосіб його життя.
Разом з тим, враховуючи принцип розумності та пропорційності, керуючись внут-рішнім переконанням, а також, беручи до уваги, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами понесену моральну шкоду, яка була завдана позивачу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди під-лягають частковому задоволенню, а саме у наступних розмірах: 2000,00 грн. з відпо-відача ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» та 4000,00 грн. з відповідача ОСОБА_2 .
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1-4 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомо-гою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката під-лягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей роз-поділу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість по-слуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правни-чої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і викона-них робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат ад-воката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які під-тверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адво-катом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Роз-мір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на вико-нання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат,які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сто-ронами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судо-вих дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Представником позивача при подачі позову до суду визначено попередній орієн-товний розрахунок судових витрат в сумі 7500,00 грн., надано договір про надання пра-вової допомоги та представництво від 16.10.2021 року між адвокатом Ватаманюком Ю.М. та позивачем ОСОБА_1 а також долучено додаток до угоди від 16.10.2021 року, згідно якого позивач ОСОБА_1 передав адвокату Ватаманюку Ю.М. оплату у розмірі 7 500,00 грн. за надання правничої допомоги.
Разом з цим, визначаючи розмір до стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягнення з відповідачів на користь позивача, суд враховує категорію складності справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), пропорційність задоволених вимог, а тому вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 витрати на професійну прав-ничу допомогу в сумі 2000,00 грн. та з відповідача ТДВ СК «Ю.Ес.Ай.» на користь по-зивача ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн.
Згідно ч.1, п.3, ч.2 ч.10 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторо-ни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сто-рони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У тако-му випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину су-дових витрат.
Суд також враховує роз`яснення, які містяться у п.36 Постанови Вищого спе-ціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивіль-них справах», про те, що вимога пропорційності присудження судових витрат при част-ковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір.
У зв`язку з викладеним, суд стягує з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 250,00 грн. та з відповідача ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» в сумі 803,00 грн.
На підставі ст.ст.22, 23, 979, 988, 990, 1167, ч.2 ст.1187, 1188, 1192, 1194 ЦК Ук-раїни, п.22.1 ст.22, 28, 29, п.33.1.4. ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керу-ючись ст.ст. 4, 13, ст.76, 77, 81, 82 ч.4, 258-265, 354 ЦПК України, суд, -
Ухвалити заочне рішення.
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ватаманюк Юрій Миколайович, до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.», про стягнення моральної та мате-ріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» (адреса: м. Київ, проспект Героїв Сталінграду, буд.4, корпус 6-А) на ко-ристь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 (адреса: АДРЕСА_1 ) матеріальну шкоду в розмірі 51 537 (п`ятдесят одна тисяча п`ятсот тридцять сім) гривень 24 (двадцять чотири) копійки.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 803,00 (вісімсот три) гривні та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 (дві тисячі) гривень, всього 2803,00 (дві тисячі вісімсот три) гривні.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 (адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 (адреса: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , судовий збір в сумі 250,00 (двісті п`ятдесят) гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 (дві тисячі) гривень, всього 2250,00 (дві тисячі двісті п`ятдесят) гривень.
В задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеля-ційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судо-вого рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отри-мання копії цього рішення.

Дане заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за пись-мовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: О.Є.Терещенко