КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/8396/2023 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Голуб С.А.,

суддів: Писаної Т.О., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання - Череп Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 22 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Васько Альбіна Василівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визначення частки майна належної померлому на праві спільної сумісної власності, визнання права власності на частку у спільному сумісному майні та зміну черговості у спадкуванні,

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року ОСОБА_1 пред`явила в суді названий позов, посилаючись на те, що вона та ОСОБА_3 з січня 2004 року почали проживати однією сім`єю як чоловіка і жінка. Протягом тривалого сімейного життя вони мали спільний бюджет та побут, всіма господарськими справами займалися разом, вели спільне господарство, здійснювали спільні витрати на майно в інтересах сім`ї, мали взаємні права та обов`язки як подружжя.

За період перебування у фактичних шлюбних відносинах ОСОБА_3 відкрив у різних банківських установах рахунки, де зберігалися їх заощадження, набуті спільною працею та у період спільного проживання. 28 листопада 2018 року ОСОБА_3 важко захворів, позивач протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який був у безпорадному стані.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, у зв`язку з чим відкрилася спадщина, зокрема на грошові кошти, які знаходяться на рахунках у банківських установах, а також на квартиру АДРЕСА_1 та дачний будинок АДРЕСА_2 .

Позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус повідомив, що для отримання спадщини спадкоємцем четвертої черги необхідно підтвердити у судовому порядку факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Зазначає, що крім неї із заявою про прийняття спадщини звернувся також син померлого ОСОБА_2 .

Посилаючись на вищевикладене, ОСОБА_1 просила:

- встановити факт проживання її та ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з січня 2004 року до моменту смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визначити частку майна померлого ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на грошові кошти, які залишились на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/2 частки грошових коштів, відкритих на ім`я ОСОБА_3 , розміщених на поточних та депозитних рахунках в АТ «Універсал Банк», АТ «ВТБ Банк», АТ «КредіАгріколь Банк», АТ «Державний ощадний банк», АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Банк «Фінанси та кредит», АТ «РайффайзенБанк Аваль», АБ «Укргазбанк»;

- визнати за нею право власності на грошові кошти, розміщені на поточних та депозитних рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_3 в АТ «Державний ощадний банк», а саме: право власності на 1/2 частину грошових коштів розміщених на рахунку № НОМЕР_1 ( UAН ), що складає 150 000 грн; право власності на 1/2 частину грошових коштів розміщених на рахунку № НОМЕР_3 ( UAН ), що складає 4 338 грн;

- визнати за нею право власності на грошові кошти, розміщені на поточних та депозитних рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_3 в АТ КБ «ПриватБанк», а саме: право власності на 1/2 частину грошових коштів розміщених на рахунку № НОМЕР_4 , що складає 95 000,34 грн; право власності на 1/2 частину грошових коштів розміщених на рахунку № НОМЕР_5 , що складає 17,65 грн; право власності на 1/2 частину грошових коштів розміщених на рахунку № НОМЕР_6 , що складає 12 500 грн; право власності на 1/2 частину грошових коштів, розміщених на рахунку № НОМЕР_7 , що складає 2 123,01 грн;

- визнати за нею право власності на грошові кошти, розміщені на поточних та депозитних рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_3 в «Універсал Банк», а саме: право власності на 1/2 частину грошових коштів розміщених на рахунку № НОМЕР_8 , що складає

20 362,43 доларів США;

- визнати за нею право власності на грошові кошти, розміщені на поточних та депозитних рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_3 в АТ «ВТВ Банк», АТ «КредіАгріколь Банк», АТ «Банк «Фінанси та кредит», АТ «Райффайзен Банк Аваль», АБ «Укргазбанк»;

- визнати за ОСОБА_1 спадкоємця четвертої черги спадкування за законом право на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у першій черзі.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбуз січня 2004 року до моменту його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 22 березня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Богомазов П. С., задоволено частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визначення частки майна належної померлому на праві спільної сумісної власності, визнання права власності на частку у спільному сумісному майні скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про зміну черговості у спадкуванні залишено без змін.

У відповідності до частини першої статті 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У зв`язку із наведеним, апеляційним судом переглядається рішення суду першої інстанції лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визначення частки майна належної померлому на праві спільної сумісної власності, визнання права власності на частку у спільному сумісному майні і перевіряються доводи апеляційної скарги лише в цій частині.

Доводи апеляційної скарги в частині оскарження рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання набутого в період проживання без реєстрації шлюбу майна спільною сумісною власністю і визначення частки цього майна зводяться до того, що відповідно до вимог статей 60, 61, 70, 71, 74 СК України майно, набуте під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, є спільним сумісним майном. Вклади у банківських установах були зроблені на ім`я ОСОБА_3 , однак йому належить лише частина грошових коштів, а інша частина належить позивачці.

ОСОБА_1 просить рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення її позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача - адвокат Мамась М.О. зазначив, що суд першої інстанції надав належну оцінку всім аргументам сторони позивача у спорі.

Позивачем не було надано доказів на підтвердження того, що під час перебування на пенсії вона особисто чи покійний мали ще якесь джерело доходу, за рахунок якого б могли сформувати свої заощадження та розміщувати їх на депозитних рахунках. Так як розмір пенсії не є навіть достатнім для задоволення потреб пенсіонерів, не кажучи вже про формування значних депозитних вкладів. Крім того, із наданих позивачем довідок з банку та квитанцій вбачається, що свої особисті кошти позивач поклала на особистий депозитний рахунок на власне ім`я. Так само вчинив і покійний зі своїми особистими заощадженнями, зробивши при цьому призначення вкладу «допомога дітям». Відтак, внесення грошових коштів в якості депозитного вкладу не є моментом придбання такого майна. У позові також не зазначається ані сума коштів, які перебувають на депозитних рахунках та в яких банківських установах, ані дати їх відкриття.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - адвокат Богомазов П.С. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

Відповідач, її представник та третя особау судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомили, тому колегія суддів дійшла висновку, що неявка сторони відповідача відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення особи, яка з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалене у справі судове рішення в частині, яка переглядається апеляційним судом, не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті останнього відкрилася спадщина, до складу якої входять квартира АДРЕСА_1 , дачний будинок АДРЕСА_2 , а також кошти, які розміщені на поточних та депозитних рахунках у банківських установах.

Зокрема, у АТ «Ощадбанк», було відкрито рахунки:

- 06 квітня 2018 року рахунок № НОМЕР_1 (UAH), залишок коштів станом на 12 червня 2019 року складав 300 000 грн;

- 06 квітня 2016 року рахунок № НОМЕР_3 (UAH), залишок коштів станом на 12 червня 2019 року складав 8 677,31 грн;

- 09 листопада 2016 року рахунок № НОМЕР_9 (UAH), залишок коштів станом на 12 червня 2019 року складав 0,00 грн.

Також у АТ КБ «Приватбанк» відкриті рахунки:

- 14 лютого 2017 року рахунок № НОМЕР_4 залишок 190 000,68 грн;

- 27 червня 2018 року рахунок № НОМЕР_5 залишок 37,34 грн;

- 30 січня 2015 року рахунок № НОМЕР_10 залишок 0,5 євро;

- 13 червня 2017 року рахунок № НОМЕР_11 залишок 0 грн.;

- 21 січня 2015 року рахунок № НОМЕР_12 залишок 0 євро;

- 18 серпня 2017 року рахунок № НОМЕР_6 залишок 25 000 грн;

- 13 вересня 2016 року рахунок № НОМЕР_13 залишок 4 246,02 грн;

- 16 грудня 2014 року рахунок № НОМЕР_14 залишок 10,26 грн;

- 16 березня 2013 року рахунок № НОМЕР_15 залишок 0 грн.

- на рахунок «Бонус плюс» НОМЕР_18 зараховані відсотки за вкладом депозит Плюс».

Крім того, у AT «Універсал банк» відкритий 24 листопада 2011 року на ім`я ОСОБА_3 рахунок № НОМЕР_8 , залишок - 40 724,86 доларів США.

Відповідно до листа від 05 грудня 2019 року в АБ «Укргазбанк» на ім`я ОСОБА_3 відкрито рахунки:

- картковий рахунок № НОМЕР_16 відкритий 05 лютого 2015 року, залишок коштів на 29 листопада 2019 року становить 7 011,98 грн;

- депозитний рахунок № НОМЕР_17 , відкритий 05 грудня 2018 року, залишок коштів станом на 29 листопада 2019 року складає 100 000,00 грн.

AT «Райффайзен Банк Аваль» повідомило, що у ОСОБА_3 рахунків та договорів оренди індивідуального (банківського) сейфу не знайдено.

Відповідно до листа від 11 листопада 2020 року № 12829/2/520, за даними програмного забезпечення банку ОСОБА_3 не є клієнтом банку, тобто не має будь-яких відкритих рахунків (поточні, кредитні, депозитні) та не користується іншими банківськими послугами в AT «КредіАгріколь Банк».

В AT «Банк «Фінанси та Кредит» на ім`я ОСОБА_3 немає відкритих рахунків та банківських комірок.

Відповідно до листа від 23 вересня 2019 року № 5426/1-2 ОСОБА_3 не є клієнтом AT «ВТБ Банк».

Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом є син померлого ОСОБА_2 , який звернувся до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини.

Спадкоємцем четвертої черги за законом є позивач у справі, яка проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з січня 2004 року до моменту його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також установлено, що відповідно до довідки від 07 листопада 2006 року на ім`я ОСОБА_1 в АТ «ВТБ Банк» відкрито депозитний рахунок від 26 вересня 2006 року, станом на 06 листопада 2006 року залишок складає 13 500 доларів США та картковий рахунок, станом на 06 листопада 2006 року залишок складає 9 592,97 грн.

12 жовтня 2010 року ОСОБА_1 поклала на свій депозитний рахунок пенсійний в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» 19 980,57 доларів США.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання за позивачем права власності на частку грошових коштів, які знаходяться у банківських установах на рахунках, відкритих ОСОБА_3 у період з 2011 року до 2018 року, суд першої інстанції виходив із того, що зазначені кошти є особистим майном померлого ОСОБА_3 .

Позивачка є пенсіонером та отримала пенсію за період з липня 2018 по грудень 2018 року у розмірі 9 573,48 грн (т. 1, а.с. 15).

Відповідно до довідки вих. № 292 від 24 грудня 2020 року ГПФ України в м. Києві, за період з жовтня 2018 року по березень 2019 року позивачка отримала пенсію у розмірі 32 881,83 грн (т. 3, а.с. 2).

Позивачка посилалась на те, що джерело доходу - це пенсія та їхні спільні заощадження, проте позивач та відповідач мали свої окремі пенсійні депозити, та окремі банківські рахунки для заощаджень, які відносяться до приватної власності. З показів свідка ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з`ясовано, що джерело доходу були накопичені під час шлюбу померлого з дружиною гроші. За показаннями свідка ОСОБА_6 з`ясовано, що у банку АТ «Банк «Фінанси та Кредит» померлий поклав кошти з призначенням «допомога дітям».

Крім того, позивач не пам`ятала скільки коштів на рахунках у померлого, останній доступ до цих рахунків позивачу наданий не був.

Отже, кошти розміщені на банківських рахунках не можуть вважатися спільною сумісною власністю подружжя та не підлягають поділу.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що означені кошти є спільним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , колегія суддів виходить із такого.

Згідно зі статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення Глави 8 цього Кодексу.

Під час застосування положень статті 74 СК України, яка регулює поділ майна осіб, що проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно врахувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Такий висновок узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 639/7697/19 (провадження № 61-4709св21).

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 СК України).

Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (частина перша статті 63 СК України).

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Вирішуючи спори між подружжям про майно, потрібно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна.

Системний аналіз наведених норм матеріального права свідчить про існування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Водночас законодавство передбачає можливість спростування поширення правового режиму спільного сумісного майна одним із подружжя, що є процесуальним обов`язком особи, яка з нею не погоджується. Тягар доказування обставин для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц (провадження № 14-325цс18).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на зазначені норми матеріального права та висновки Великої Палати Верховного Суду уваги не звернув.

Дійшовши висновку про фактичне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2004 року до моменту його смерті, суд не врахував презумпцію спільності права власності на майно, набутого в період спільного проживання позивача та ОСОБА_3 , зокрема на грошові кошти, розміщені на рахунках у банківських установах АТ «Ощадбанк», АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Універсал Банк», ПАТ АБ «Укргазбанк».

Хоча тягар доказування обставин для спростування презумпції покладається на ту особу, яка її спростовує, суд помилково поклав на позивачку тягар доведення обставин належності грошових коштів, які набуті за час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , до їх спільної власності.

За змістом частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Обставини про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мали окремі банківські рахунки для збереження заощаджень суд поклав в основу свого висновку про належність ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності грошових коштів.

Проте, сама по собі ця обставина не спростовує презумпцію спільної власності на грошові кошти, внесені ОСОБА_3 до банківських установ під час фактичних шлюбних стосунків з ОСОБА_1 , оскільки не доводить того, що ОСОБА_3 набув ці грошові кошти до початку спільного проживання з ОСОБА_1 , отримав на підставі договору дарування або у порядку спадкування, тощо.

Разом з тим, доводи відповідача про те, що спірні кошти були набуті померлим ОСОБА_3 ще до початку спільного проживання із ОСОБА_1 залишились не перевіреними судом першої інстанції, оскільки суд вважав достатніми підставами для висновку про належність спірного майна ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності наявність у цих осіб окремих банківських рахунків та те, що позивачка не пам`ятає розмір розміщених на рахунках померлого коштів, що є помилковим.

На думку колегії суддів, зазначені обставини не можуть свідчити про спростування правового режиму спільності права власності на майно, набуте під час фактичних сімейних стосунків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Вирішуючи позовні вимоги щодо поділу грошових коштів, суд першої інстанції не зробив категоричний висновок про те, що спірні кошти були отримані ОСОБА_3 до початку фактичних шлюбних стосунків з ОСОБА_1 у 2004 році, а тому є його особистими коштами і не підлягають поділу в порядку статті 74 та Глави 8 СК України.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про поділ спірного майна, належним чином не дослідив зібрані у справі докази, не в повній мірі встановив фактичні обставини, від яких залежить вирішення справи та правильне застосування норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Колегія суддів дослідила матеріали справи з метою перевірки доводів відповідача про те, що спірні кошти були набуті померлим ОСОБА_3 ще до початку спільного проживання із ОСОБА_1 . Однак жодного письмового доказу на доведення цих обстави матеріали справи не містять.

Так, в матеріалах справи є надані банківськими установами довідки про дату відкриття ОСОБА_7 банківських рахунків, які свідчать про те, що всі рахунки були відкриті у період з 2011 по 2018 роки, тобто в період проживання позивачки з ОСОБА_7 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Отже, доводи відповідача щодо того, що на вказаних рахунках розміщені кошти, які належали ОСОБА_7 до початку спільного проживання з позивачкою, тобто є його особистими коштами, являються голослівними.

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

До майна, що було набуте під час проживання осіб однією сім`єю, застосовуються положення сімейного законодавства, які регулюють правові відносини з приводу права спільної сумісної власності подружжя, зокрема статті 60, 63-65, 69-71 СК України.

Отже, на майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведення.

Відповідний правовий висновок викладено також у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц (провадження № 61-15462св18), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Тобто, той із подружжя чи його спадкоємець, який заявляє про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують, на підставі належних та допустимих доказів. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього, майно, зареєстровано лише за одним з подружжя.

З огляду на наведене, суд першої інстанції належним чином не визначився з характером спірних правовідносин та невірно розтлумачив норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно не дослідив наявні у справі докази і не надав їм належну правову оцінку, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину грошових коштів, розміщених на поточних та депозитних рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_3 в АТ «Державний ощадний банк», АТ КБ «ПриватБанк», ПАТ «Універсал Банк», в ПАТ АБ «Укргазбанк».

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на грошові кошти, розміщені на поточних та депозитних рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_3 в АТ «ВТВ Банк», ПАТ «Креді Агріколь Банк», АТ «Банк «Фінанси та Кредит», АТ «Райффайзен Банк Аваль», слід відмовити за необґрунтованістю, оскільки таких рахунків ОСОБА_3 в зазначених банківських установах не відкривав.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визначення частки майна померлого ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на грошові кошти, які залишились на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/2 частки грошових коштів, розміщених на поточних та депозитних рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_3 в банківських установах, то вони не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Розглядаючи спір, суд повинен з`ясувати усі обставини справи відповідно до обґрунтування позову, зміст позовних вимог та зв`язок між обґрунтуванням, вимогою та вибраним способом захисту.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно із частиною третьою статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно частини другої статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

У разі неможливості оформлення права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження у порядку вимог статті 392 ЦК України.

Отже, визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності.

Аналогічного за змістом правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 61-11210св19 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18) та інших.

Таким чином суд не вправі визначати ідеальну частку майна померлої особи у праві спільної сумісної власності на спірне майно, оскільки у цьому випадку буде вирішено питання про права особи, яка не є стороною процесу та у зв`язку зі смертю не має цивільної процесуальної правоздатності і дієздатності.

З урахуванням викладеного, вимоги ОСОБА_1 щодо визнання частки у спільній сумісній власності за померлим не узгоджуються з вимогами законодавства та не є належним способом захисту порушених прав відповідно до статті 16 ЦК України, тому задоволенню не підлягають.

Саме визнання за позивачем права власності на 1/2 частину грошових коштів, розміщених на банківських рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_3 , що набуті під час спільного проживання особами, які не перебували у зареєстрованому шлюбі між собою, є належним і ефективним способом поновлення порушених прав позивача, який в тому числі сприятиме стабільності цивільного обороту.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки майна належної померлому на праві спільної сумісної власності та визнання права власності на частку у спільному сумісному майні не відповідає матеріалам справи, ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та з порушенням норм матеріального і процесуального права, а відтак відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення цих позовних вимог.

В частині вирішення позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та зміни черговості одержання права на спадкування після смерті останнього рішення суду першої інстанції не переглядається в апеляційному порядку відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України.

За змістом підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України у постанові суду апеляційної інстанції має бути зазначено про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення; та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

У частинах першій, тринадцятій статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відтак, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та її переглядом у судах апеляційної та касаційної інстанцій, має здійснити той суд, який ухвалює остаточне рішення у справі, враховуючи загальні правила розподілу судових витрат.

Аналогічної позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду (див. постанови від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (провадження № 14-515цс19), від 4 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19)).

Зважаючи те, що відповідач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», а колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення позовних вимог про визнання права власності на грошові кошти, то пропорційно до розміру задоволених вимог документально підтверджені судові витрати, понесені позивачем у межах даної справи, а саме 36 000,00 грн сплаченого судового збору за подання позовної заяви, апеляційної та касаційної скарги необхідно компенсувати останній за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 367, 372, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 22 листопада 2021 року у даній справі скасувати в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки майна належної померлому на праві спільної сумісної власності та визнання права власності на частку у спільному сумісному майні та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_8 право власності на грошові кошти, розміщені на поточних та депозитних рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_3 в акціонерному товаристві «Державний ощадний банк», а саме: право власності на 1/2 частину грошових коштів, розміщених на рахунку № НОМЕР_1 ( UAН ), що складає 150 000,00 грн; право власності на 1/2 частину грошових коштів, розміщених на рахунку № НОМЕР_3 ( UAН ), що складає 4 338,00 грн.

Визнати за ОСОБА_8 право власності на грошові кошти, розміщені на поточних та депозитних рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_3 в акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк», а саме: право власності на 1/2 частину грошових коштів, розміщених на рахунку № НОМЕР_4 , що складає 95 000,34 грн; право власності на 1/2 частину грошових коштів, розміщених на рахунку № НОМЕР_5 , що складає 17,65 грн; право власності на 1/2 частину грошових коштів, розміщених на рахунку № НОМЕР_6 , що складає 12 500,00 грн; право власності на 1/2 частину грошових коштів, розміщених на рахунку № НОМЕР_7 , що складає 2 123,01 грн.

Визнати за ОСОБА_8 право власності на грошові кошти, розміщені на поточних та депозитних рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_3 в публічному акціонерному товаристві «Універсал Банк», а саме: право власності на 1/2 частину грошових коштів, розміщених на рахунку № НОМЕР_8 , що складає 20 362,43 доларів США.

Визнати за ОСОБА_8 право власності на грошові кошти, розміщені на поточних та депозитних рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_3 в публічному акціонерному товаристві акціонерному банку «Укргазбанк», а саме: право власності на 1/2 частину грошових коштів, розміщених на рахунку № НОМЕР_16 , що складає 3 505,99 грн; право власності на 1/2 частину грошових коштів, розміщених на рахунку № НОМЕР_17 , що складає 50 0000,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на грошові кошти, розміщені на поточних та депозитних рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_3 в акціонерному товаристві «ВТВ Банк», публічному акціонерному товаристві «Креді Агріколь Банк», акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», акціонерному товаристві «Райффайзен Банк Аваль», а також про визначення частки майна померлого ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на грошові кошти, які залишились на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/2 частки грошових коштів, розміщених на поточних та депозитних рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_3 в банківських установах, відмовити.

Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 36 000,00 грн сплаченого судового збору за подання позовної заяви, апеляційної та касаційної скарги у справі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 травня 2023 року.

Головуючий С.А. Голуб

Судді: Т.О. Писана

Д.О. Таргоній