Справа № 606/2299/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Іванченко А.М.

при секретарі судового засідання Порчик Р.І.,

за участю заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовля цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла вказана заява про видачу обмежувального припису.

Заява мотивована тим, що постановами Теребовлянського районного суду 09.03.2022 року та 15.09.2022 року ОСОБА_3 , який є зятем заявниці визнано винним за ч.1 ст.173-2 за фактом домашнього насильства, а саме останній виражався в сторону своєї тещі нецензурними словами, принижував її та погрожував. Також вироком Теребовлянського районного суду від 23.04.2023 року ОСОБА_4 було визнано винним у скоєнні за ч.1 ст.125 КК України, за фактом нанесення умисного легкого тілесного ушкодження заявниці. З приводу вчинення ОСОБА_3 , відносно заявниці противоправних дій, остання неодноразово зверталась до поліції. З метою унеможливлення подальшого домашнього насильства у майбутньому просить винести обмежувальний припис щодо кривдника.

Заявниця та її представник у судовому засіданні заяву підтримали.

Заінтересована особа ОСОБА_3 до судового засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку.

Представник заінтересованої особи - ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області до судового засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку.

Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

До заяви про видачу обмежувального припису додано лист повідомлення від 1 листопада 2023 року, виданого ВП № 3 (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, згідно якого ВП 3(м.Теребовля) зареєстровано ряд звернень ОСОБА_1 щодо протиправних дій ОСОБА_3 щодо неї, зокрема: 11 лютого 2023 року за № 659, 15 березня 2023 року за № 998, 15 березня 2023 року за № 1000, 16 березня 2023 року за №№ 1016, 1019. За наслідками таких звернень були прийняті відповідні процесуальні рішення, складено протоколи про адміністративні правопорушення за ч.1 та ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та направлені до суду. По трьом фактам було внесено відомості у ЄРДР та з обвинувальним актом направлені до суду. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів осіб, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Звертаючись до суду з заявою про видачу обмежувального припису, заявниця та її представник з метою підтвердження факту систематичного вчинення зятем заявниці ОСОБА_3 домашнього насильства надала суду копію листа повідомлення від 1 листопада 2023 року, виданого ВП № 3 (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області.

Таким чином, із встановлених у справі обставин та наданих суду доказів, вбачається відсутність факту систематичного вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_3 , звернення заявниці до поліції не підтверджує факт вчинення насильства заінтересованою особою щодо заявниці, що є необхідною умовою для застосування до особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені спеціальним законом.

Інших доказів, які б свідчили, про наявність обґрунтованих ризиків вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства відносно заявниці суду не надано.

Також суду не подано доказів, які б свідчили про необхідність застосування обмежувального припису щодо ОСОБА_3 .

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, ч.3 ст.12, ст.ст. 76, 81, 259, 263-265, 268, 350-1, 350-5, 350-6 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд - УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, про видачу обмежувального припису,- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя А.М.Іванченко