Справа № 569/9595/23
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

30 травня 2023 року

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Тимощук О.Я., перевіривши виконання вимог ст. 175, ст. 177 ЦПК України по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Зазначена позовна заява подана з порушенням вимог ЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Позивачем в позовній заяві зазначено адресу його проживання та адресу проживання відповідачки АДРЕСА_1 . Однак, всупереч вимогам п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України зазначений індекс «33000» територіально не відноситься до вул. Гагаріна, 1 в м. Рівне.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити в собі виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Така ж позиція зазначена в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", згідно якої у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Позивач в позовній заяві просить:

-розірвати шлюб між ним та відповідачкою, який було зареєстровано 10 вересня 2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про що було зроблено відповідний актовий запис № 1174;

-стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно у розмірі 2 833 гривні і до досягнення дитиною повноліття;

-стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно у розмірі 2 833 гривні і до досягнення дитиною повноліття;

-неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити з батьком ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З долученого до позовної заяви свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_1 виданого Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Рівненській області вбачається, що станом на день звернення до суду з вказаною позовною заявою ОСОБА_3 вже досяг повноліття, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 . А тому позовна вимога щодо стягнення з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно у розмірі 2 833 гривні і до досягнення дитиною повноліття є некоректною відповідно до ст. 180 СК України.

Як вже зазначено судом вище, у прохальній частині позовної заяви позивач просить неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити з ним.

Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

З матеріалів справи вбачається, що син сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити місце проживання якого позивач просить з ним, є вже повнолітньою особою.

Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866, передбачено, що для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт за формою згідно з додатком 9.

Постановою Верховного Суду від 15.01.2020 року по справі № 200/952/18 визначено, що позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (судом обов`язково враховується стан здоров`я як батьків, так і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло.

Крім того, відповідно до ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Водночас позивачем не надано суду доказів щодо наявності спору між батьками щодо визначення місця проживання дітей. Зокрема, позовна заява не містить відомостей про звернення позивача до Служби у справах дітей з приводу визначення місця проживання дітей або вмотивованої відмови даних органів у розгляді такого звернення.

Висновок органу опіки та піклування є ключовим доказом по даній категорії справ, якою б не була підстава визначення місця проживання дітей. Даний висновок робиться на підставі засідань комісії органу опіки та піклування про питання доцільності визначення місця проживання дитини. Для підготовки даного висновку комісія спілкується з батьками та вивчає наявність підстав для визначення місця проживання дітей.

Ненадання висновку одночасно з позовом позбавляє суд можливості провести розгляд справи у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір справляється від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2 684,00 гривень.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду фізичною особою заяви немайнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що на день подачі позову до суду становить 1 073 грн. 60 коп.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, позивач звільнений від сплати судового збору за другу позовну вимогу про стягнення аліментів.

Позивачем при подачі позову до суду судовий збір було сплачено лише за одну позовну вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 1 073 грн. 60 коп.

Враховуючи вищевикладене, позивачу необхідно доплатити судовий збір за позовну вимогу про визначення місця проживання дитини в розмірі 1 073 грн. 60 коп. та усунути недоліки позовної заяви зазначені вище.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За вказаних обставин позовну заяву слід залишити без руху із наданням строку для виправлення недоліків.

Керуючись ст.ст.185,260,261,353 ЦПК України, -

У Х В АЛ И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу, що не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною заявою до суду.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Рівненського

міського суду О.Я. Тимощук