Справа № 129/3364/19
Провадження по справі № 2/129/51/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2023 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Швидкого О.В.,

з участю секретаря Сверзоленко Д.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гуравської В.Ю.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Луговського А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гайсині цивільну справу за позовом адвоката Гуравської Валентини Юріївни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків,

Встановив:

09.12.2019 р. адвокат Гуравська В.Ю. звернулася до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , у якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 21788 грн. 00 коп. відшкодування завданих загибеллю корови збитків, посилаючись на те, що позивачеві на праві власності належала корова «Груня», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вагою 430 кг., яка повинна була отелитися в період з кінця грудня 2019 р. до початку січня 2020 р.; вказана корова випасалася за усною домовленістю між господарями корів с. Грузьке Гайсинського району Вінницької області згідно зі звичаєм за чергою разом з коровами інших власників ВРХ у спільній череді, почергово кожною сім`єю (господарством) з покладенням на таку сім`ю відповідальності за збереження кожної переданої на випас ВРХ; 13.10.2019 р. за чергою випас ВРХ здійснював відповідач ОСОБА_2 разом з найнятим ним пастухом ОСОБА_3 ; цього дня позивач вранці передав корову для випасу відповідачеві, а ввечері о 17-30 год. його корова додому не повернулася; на запитання позивача відповідач вказав, що не знає де знаходиться корова; того ж вечора о 18-30 год. позивач із пастухом ОСОБА_3 знайшли корову позивача на пасовищі, де вона лежала і не могла піднятися та йти, на її спині в районі хребта був горб; через деякий час вказану корову на прохання позивача оглянули ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , які мають ветеринарну освіту, та вказали про неможливість подальшого її утримання і про необхідність здійснення її вимушеного забою; 14.10.2019 р. позивач у присутності відповідача здав корову на вимушений забій в ПП «Гайсинський м`ясокомбінат», отримавши за неї 8227 грн.; здачу корови на вимушений забій позивач вважає наслідком недбалого виконання пастухом ОСОБА_2 своїх обов`язків, зокрема, відповідач в той день під час обіду вживав алкогольні напої, від яких сп`янів, а коли опам`ятався, то виявив, що череда ВРХ розбіглася; розмір збитків позивач оцінив у 21788 грн. 00 коп., що є різницею між вартістю дорослої корови, що становить 30015 грн., та отриманими позивачем 8227 грн. від ПП «Гайсинський м`ясокомбінат» після забою корови, але відповідач добровільно їх сплатити позивачу не бажає.

13.08.2019 р. до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Луговського А.С., в якому він просив відмовити в задоволенні позову та вказав, що позивачем суду не надано доказів, які б свідчили про причину захворювання корови, зокрема, суду не надано акту ветеринарного огляду корови, відомостей про ветеринарну освіту ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , які її оглядали, доказів звернення позивача до державного інспектора ветеринарної медицини, уповноваженого лікаря ветеринарної медицини або посадових осіб державних органів ветеринарної медицини з метою отримання протоколу (акту) ветеринарного обстеження корови задля встановлення причини її захворювання, доказів про вчинення відповідачем будь-яких фізичних дій щодо корови, які би спричинили таке захворювання; також, при визначенні вартості корови не враховано, що в наданій суду позивачем довідці СВК «Трудівник» зазначена вартість корови по ціні реалізації «нетелів», яка суттєво відрізняється від вартості дорослої корови позивача (а.с.44, 45).

07.10.2020 р. ухвалою Гайсинського районного суду закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.

Позивач і його представник в судовому засіданні позов підтримали повністю, просили його задовільнити, посилаючись на викладені в позові обставини.

Відповідач та його представник в судовому засіданні вимоги позову не визнали, заперечували проти їх задоволення, посилаючись на викладені у відзиві обставини.

З урахуванням позицій сторін, досліджених доказів та вимог закону суд визнає, що позов задоволенню не підлягає з таких міркувань.

Доведено, що ОСОБА_1 на праві власності належала корова «Груня», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вагою 430 кг., яка повинна була отелитися в період з кінця грудня 2019 р. до початку січня 2020 р.; вказана корова випасалася за усною домовленістю між господарями корів с. Грузьке Гайсинського району Вінницької області згідно зі звичаєм за чергою разом з коровами інших власників ВРХ у спільній череді, почергово кожною сім`єю (господарством) з покладенням на таку сім`ю відповідальності за збереження кожної переданої на випас ВРХ; 13.10.2019 р. за чергою випас ВРХ здійснював відповідач ОСОБА_2 ; цього дня позивач вранці передав корову для випасу відповідачеві, а ввечері о 17-30 год. його корова додому не повернулася; відповідач не знав де знаходиться корова; того ж вечора о 18-30 год. позивач із пастухом ОСОБА_3 знайшли корову позивача на пасовищі, де вона лежала і не могла піднятися та йти, на її спині в районі хребта був горб; через деякий час вказану корову на прохання позивача оглянули ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та вказали про неможливість подальшого її утримання і про необхідність здійснення її вимушеного забою; 14.10.2019 р. позивач у присутності відповідача здав корову на вимушений забій в ПП «Гайсинський м`ясокомбінат», отримавши за неї 8227 грн.; однак, позивачем як власником корови не було виконано передбачені п.3 ст.37 Закону України «Про ветеринарну медицину» обов`язки щодо негайного інформування державного інспектора ветеринарної медицини, уповноваженого лікаря ветеринарної медицини або посадових осіб державних органів ветеринарної медицини про раптову загибель тварини, підозру на захворювання або виявлення хвороби, що підлягає повідомленню, або поведінку тварини, яка їй невластива, та не надано суду докази, які б свідчили про причину захворювання чи травми корови, що призвели до вимушеного забою, через що неможливо встановити безпосередній причинний зв`язок між діями чи бездіяльністю відповідача та їх наслідками, а відповідно до вимог ст.78 ЦПК України обставини цієї справи за законом мають бути підтверджені саме певним засобом доказування наданням суду протоколу (акту) ветеринарного обстеження корови задля встановлення причини її захворювання чи травми.

Спірні правовідносини регулюються:

- ст.4 ЦПК України, згідно з якою кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів;

- ч.1 ст.7 ЦК України, за якою цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту;

- ст.11 ЦК України, згідно з якою передбачено, що цивільні права і обов`язки виникають не лише з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а і з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують права і обов`язки;

- ст.509 ЦК України, за якою зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку;

- ст.526 ЦК України, згідно з якою зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;

- ст.610 ЦК України, за якою порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання);

- ст.611 ЦК України, згідно з якою у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди;

- ст.614 ЦК України, згідно з якою особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом;

- ч.1 ст.1166 ЦК України, за якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала;

- ч.2 ст.1166 ЦК України, згідно з якою особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини;

- ч.1 ст.22 ЦК України, за якою особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування;

- п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. за № 6 (з наступними змінами та доповненнями) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», згідно з яким шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок, та є вина зазначеної особи;

- ст.12, ст.81 ЦПК України, за якими кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях;

- ст.78 ЦПК України, за якою обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування;

- п.п.11, 18, 19 п.7 ст.7 Закону України «Про ветеринарну медицину», згідно з якими до повноважень державних ветеринарних органів та їх посадових осіб входить організація проведення передзабійного огляду тварин; аналіз причин виникнення хвороб, недугів тварин та їх загибелі, розроблення рекомендацій щодо їх профілактики; видача органам страхування висновків щодо захворювання тварин, вимушено забитих, загиблих або знищених;

- п.3 ст.37 Закону України «Про ветеринарну медицину», за яким юридичні та фізичні особи, діяльність яких пов`язана з утриманням та обігом тварин, зобов`язані негайно інформувати державного ветеринарного інспектора, офіційного ветеринарного лікаря або посадових осіб державних органів ветеринарної медицини про раптову загибель тварин, підозру на захворювання або виявлення хвороби, що підлягає повідомленню, або поведінку тварин, яка їм невластива;

- п.4.2. Наказу Державного департаменту ветеринарної медицини Міністерства аграрної політики України від 07.06.2002 р. № 28 «Про затвердження Правил передзабійного ветеринарного огляду тварин і ветеринарно-санітарної експертизи м`яса та м`ясних продуктів», за яким забій тварин на м`ясо здійснюється після їх поголовного

клінічного огляду спеціалістом ветеринарної медицини.

Оскільки ОСОБА_1 на праві власності належала корова «Груня», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вагою 430 кг., яка повинна була отелитися в період з кінця грудня 2019 р. до початку січня 2020 р.; вказана корова випасалася за усною домовленістю між господарями корів с. Грузьке Гайсинського району Вінницької області згідно зі звичаєм за чергою разом з коровами інших власників ВРХ у спільній череді, почергово кожною сім`єю (господарством) з покладенням на таку сім`ю відповідальності за збереження кожної переданої на випас ВРХ; 13.10.2019 р. за чергою випас ВРХ здійснював відповідач ОСОБА_2 ; цього дня позивач вранці передав корову для випасу відповідачеві, а ввечері о 17-30 год. його корова додому не повернулася; відповідач не знав де знаходиться корова; того ж вечора о 18-30 год. позивач із пастухом ОСОБА_3 знайшли корову позивача на пасовищі, де вона лежала і не могла піднятися та йти, на її спині в районі хребта був горб; через деякий час вказану корову на прохання позивача оглянули ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та вказали про неможливість подальшого її утримання і про необхідність здійснення її вимушеного забою; 14.10.2019 р. позивач у присутності відповідача здав корову на вимушений забій в ПП «Гайсинський м`ясокомбінат», отримавши за неї 8227 грн.; однак, позивачем як власником корови не було виконано передбачені п.3 ст.37 Закону України «Про ветеринарну медицину» обов`язки щодо негайного інформування державного інспектора ветеринарної медицини, уповноваженого лікаря ветеринарної медицини або посадових осіб державних органів ветеринарної медицини про раптову загибель тварини, підозру на захворювання або виявлення хвороби, що підлягає повідомленню, або поведінку тварини, яка їй невластива, та не надано суду докази, які б свідчили про причину захворювання чи травми корови, що призвели до вимушеного забою, через що неможливо встановити безпосередній причинний зв`язок між діями чи бездіяльністю відповідача та їх наслідками, а відповідно до вимог ст.78 ЦПК України обставини цієї справи за законом мають бути підтверджені саме певним засобом доказування наданням суду протоколу (акту) ветеринарного обстеження корови задля встановлення причини її захворювання чи травми, то в задоволенні позову адвоката Гуравської В.Ю. в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків необхідно відмовити в зв`язку з недоведеністю вимог.

Висновки суду підтверджується такими доказами:

-довідкою виконкому Грузької сільської ради Гайсинського району від 01.01.2019 р. № 288 про те, що станом на 13.10.2019 р. у належному ОСОБА_1 домогосподарстві по АДРЕСА_1 утримувалася корова (а.с.9, 33);

-приймальною квитанцією серії ЛР № 000827 від 17.10.2019 р. (а.с.10, 31);

-довідкою СВК «Трудівник» с. Ярмолинці Гайсинського району від 04.11.2019 р. № 101 про середню реалізаційну ціну на нетелі, ВРХ (а.с.11, 32).

Суд не бере до уваги доводи позивача і наданий ним розрахунок завданих збитків, що підлягають відшкодуванню (а.с.12), оскільки позивачем як власником корови не було виконано передбачені п.3 ст.37 Закону України «Про ветеринарну медицину» обов`язки щодо негайного інформування державного інспектора ветеринарної медицини, уповноваженого лікаря ветеринарної медицини або посадових осіб державних органів ветеринарної медицини про раптову загибель тварини, підозру на захворювання або виявлення хвороби, що підлягає повідомленню, або поведінку тварини, яка їй невластива, та не надано суду докази, які б свідчили про причину захворювання чи травми корови, що призвели до вимушеного забою, через що неможливо встановити безпосередній причинний зв`язок між діями чи бездіяльністю відповідача та їх наслідками, а відповідно до вимог ст.78 ЦПК України обставини цієї справи за законом мають бути підтверджені саме певним засобом доказування наданням суду протоколу (акту) ветеринарного обстеження корови задля встановлення причини її захворювання чи травми, а також позивачем не надано будь-яких доказів, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , які оглядали корову і рекомендували йому відправити її на забій, мають ветеринарну освіту і працюють державними інспекторами ветеринарної медицини, уповноваженими лікарями ветеринарної медицини або посадовими особами державних органів ветеринарної медицини.

З цих же причин суд не приймає до уваги показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 щодо обставин випасання корови відповідачем та її неповернення після випасання, в т.ч., і через те, що жоден з цих свідків не вказував на те, що відповідачем відносно належної позивачу корови вчинялися якісь конкретні неправомірні дії, а лише зазначали, що бачили вже лежачу корову, яка не могла піднятися та йти, або ж про це чули від інших.

Керуючись ст.ст. 9, 12, 13, 81, 89, 211, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

Вирішив:

Відмовити в задоволенні позову адвоката Гуравської Валентини Юріївни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, в зв`язку з недоведеністю вимог.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Гайсинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 31.05.2023 р.

Суддя: