Справа № 638/1109/23
Провадження № 2/638/2194/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 квітня 2023 року м. Харків
Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді- Тимченка А.М.
секретаря Федорова О.В.,
Позивач ОСОБА_1 , звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до ОСОБА_2 , зазначивши третьою особою службу у справах дітей Шевченківського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, в якому просить встановити порядок сплати сум аліментів з 1 лютого 2022 року на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом внесення аліментів на особистий рахунок дітей у відділенні Державного ощадного банку України.
Як зазначає позивач, відповідно статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Діюче законодавство України не передбачає будь-якого способу контролю за використанням аліментів, окрім як інспекційне відвідання органом опіки та піклування.
Також позивачем зазначено, що служба у справах дітей по Шевченківському району не має можливості здійснити відповідний контроль. Встановити цільове використання коштів не представляється можливим. Неодноразові прохання до відповідачки надати звіти щодо використання аліментів на користь дітей нею проігноровані. В листопаді 2022року в особистій переписці ОСОБА_2 надала згоду на відкриття рахунку в банку на ім`я дітей для зарахування аліментів. Позивач сплачує аліменти на утримання своїх дітей, але має бажання здійснювати сплату аліментів саме на особистий рахунок дітей, задля усунення порушень з боку відповідача, що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 06.04.2023 через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, про час та місце розгляду справи повідомлялася вчасно та належним чином.
Представник третьої особи - Служби у справах дітей Шевченківського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Правом подачі письмових пояснень у встановлений ухвалою суду від 27.02.2023 строк не скористався.
Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився у судове засідання без поважних причини, не направив до суду відзив на позовну заяву, на підставі статті 281 ЦПК України прийнято рішення про здійснення заочного розгляду справи.
На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно з ч.4 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України).
Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 12 серпня 2016 року Ленінським районним у м.Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, актовий запис 779 від 14.02.2008, та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , видане 12.08.2016 Ленінським районним у м.Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, актовий запис № 2630 від 25.09.2012.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 183 Сімейного кодексу України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Витрачання аліментів за цільовим призначенням означає, що той із батьків (або інші особа, відповідно до ст. 179 СК, на ім`я якого вони виплачуються, зобов`язаний спрямовувати їх на забезпечення потреб дитини у харчування, одязі, в охороні здоров`я, отриманні освіти та на створення гідних умов життя дитині. Необхідність контролю за цільовим використанням аліментних платежів виникає, як правило, тоді, коли їх розмір є доволі значним.
Згідно із ч. 1,2 ст. 186 Сімейного кодексу України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці.
У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.
Згідно з ст. 186 Цивільного кодексу України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування. Дане положення кореспондує змісту правила ст. 19 СК про участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів. Орган опіки та піклування повинен відреагувати на кожну заяву платника аліментів про проведення такого контролю.
Даний контроль полягає в інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці.
Разом з тим, статтею 19 Сімейного кодексу України передбачена участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів.
Згідно Порядку здійснення органом опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затвердженим Наказом Міністерства соціальної політики України від 15.11.2018 року № 1713, контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюють органи опіки та піклування шляхом проведення інспекційних відвідувань одержувача аліментів.
Безпосереднє проведення інспекційного відвідування покладається на службу у справах дітей відповідної районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання одержувача аліментів із залученням (за потреби) інших посадових осіб суб`єктів соціальної роботи із сім`ями, дітьми та молоддю (психолог, соціальний педагог, фахівець із соціальної роботи). Кількість посадових осіб, що проводять інспекційне відвідування, не може бути меншою ніж дві особи.
Підставою для проведення інспекційного відвідування одержувача аліментів є заява платника аліментів, подана до районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання одержувача аліментів або до відповідної служби у справах дітей.
Наявність заборгованості зі сплати аліментів є підставою для відмови платнику аліментів у проведенні інспекційного відвідування одержувача аліментів.
Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись вищенаведеними нормами діючого цивільного законодавства, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для встановлення факту нецільового використання відповідачем аліментів.
В той же час позивач зазначає, що з ухвалення зазначеного рішення і до 24 лютого 2022 року аліменти сплачувались шляхом перерахування коштів на рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_2 відповідно довідки, виданої АТ КБ «Приватбанк» 30 червня 2020 року, загальна сума перерахованих аліментів за період 1 травня 2019 року по 30 червня 2020 року складає 107 375,59 грн., що підтверджується відповідною довідкою ( а.с.8).
Відповідно до листа Служби у справах дітей по Шевченківському району від 22.07.2020 № 10-22/1227/20 за заявою позивача від 06.07.2023, служба у справах дітей департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради не має можливості здійснити обстеження умов проживання дітей та визначити рівень задоволення їх індивідуальних потреб, оскільки отримувач аліментів ОСОБА_2 , та діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не проживають за адресою, яка зазначена заявником: АДРЕСА_2 . Зазначено, що дані обставини унеможливлюють складання висновку за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів.
Згідно із листом Служби у справах дітей по Шевченківському району від 04.10.2022 № 10-22/714-22 за заявою позивача від 19.09.2022, служба у справах дітей департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради не має можливості здійснити обстеження умов проживання дітей та визначити рівень задоволення їх індивідуальних потреб, оскільки отримувач аліментів ОСОБА_2 , та діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не проживають за адресою, яка зазначена заявником: АДРЕСА_2 . Також зазначено, що дані обстанвини унеможливлюють складання висновку за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів.
Згідно з ч. 3 ст. 19 Сімейного кодексу України звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду.
Тобто обов`язок перевіряти цільове витрачання аліментів покладений на орган опіки та піклування, проте правом на звернення до суду заявник може скористатися і без попереднього звернення до органів опіки та піклування, особисто зібравши необхідні докази, які підтверджують нецільове використання аліментних платежів.
Суд зазначає, що позивачем не наведено підстав та доказів для встановлення нецільового використанні аліментів з боку відповідача, щоб випливало з неналежних умов проживання дітей та неналежного рівня задоволення їх індивідуальних потреб, тощо.
Наведене вище, з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів, у сукупності позбавляє суд можливості встановити факт нецільового використання відповідачем аліментів.
Враховуючи те, що позовні вимоги про встановлення способу сплати аліментів на рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України у розрізі даного спору є похідними від основної вимоги про встановлення факту нецільового використання аліментів, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення вимог в цій частині позову.
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа- служба у справах дітей Шевченківського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про внесення аліментів на особистий рахунок дітей у відділенні Державного ощадного банку України, є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 7, 141, 150, 180-186, 192 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, ст. ст. 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа- служба у справах дітей Шевченківського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про внесення аліментів на особистий рахунок дітей у відділенні Державного ощадного банку України- відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст складено 3 травня 2023 року.
Суддя А.М. Тимченко