Справа № 450/1140/19 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/811/4642/21 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П., судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю: секретаря Суди В.І.;

адвоката Кріль О.М. представника позивача ОСОБА_1 ;

адвоката Петричків Н.-Д.Я.

представника ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , представника ОСОБА_5 , на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння та поділ його в натурі.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивач є власником 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами та 1/2 частини земельної ділянки площею 0,1010 га за згаданою адресою кадастровий номер :02:002:0167 (в подальшому «спірні будинковолодіння та земельна ділянка»).

Відповідно до законодавства позивач вирішив зареєструвати своє право власності на належне йому майно, однак державним реєстратором йому було відмовлено у такій реєстрації у зв`язку з тим, що згідно даних реєстру прав власності на об`єкти нерухомого майна право власності на вказане майно зареєстроване за іншою особою.

Як стало відомо позивачу, під час розгляду справи про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ в суді, вказане майно було незаконно відчужене на користь ОСОБА_6 .

За наведених обставин позивач просив суд виребувати у ОСОБА_6 1/2 частину спірного будинковолодіння та земельної ділянки і повернути їх позивачу; скасувати запис в реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо реєстрації за ОСОБА_6 згаданих спірних об`єктів нерухомості; виділити позивачу в натурі 1/2 частину спірних будинковолодіння та земельної ділянки (том 1, а.с. 2-7).

Оскаржуваним рішенням вищезгаданий позов задоволено.

Ухвалено витребувати у ОСОБА_6 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та повернути його ОСОБА_1 .

Ухвалено витребувати у ОСОБА_6 1/2 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1010 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:002:0167, та повернути її ОСОБА_1 .

Скасовано запис в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо реєстрації за ОСОБА_6 права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36.

Скасовано запис в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо реєстрації за ОСОБА_6 права власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1010 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:002:0167.

Виділено у власність ОСОБА_1 приміщення в житловому будинку АДРЕСА_1 : 1-6 житлова кімната площею 21,9 кв.м.; 1-7 житлова кімната площею 13,3 кв.м.

Визнано за ОСОБА_1 44/100 житлового будинку АДРЕСА_1 .

Виділено у власність ОСОБА_5 приміщення в житловому будинку АДРЕСА_1 : 1-1 коридор площею 5,1 кв.м.; 1-2 кухня площею 5,8 кв.м.; 1-3 коридор площею 4,3 кв.м.; 1-4 житлова кімната площею 10,2 кв.м.; 1-5 житлова кімната площею 21,5 кв. м.

Визнано за ОСОБА_5 56/100 житлового будинку АДРЕСА_1 .

Виділено у ОСОБА_1 земельну ділянку площею 505 кв.м., в тому числі під забудовами, з геометричними розмірами за ходом годинникової стрілки від точки А в метрах, а саме: 9,40; 49,50; 7,38; 21,50; 4,14; 6,52; 2,55; по стінах житлового будинку; 7,13.

Виділено у власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 505 кв.м., в тому числі під забудовами, з геометричними розмірами за ходом годинникової стрілки від точки А в метрах, а саме: 7,13; по стінах житлового будинку; 2,55; 6,52; 4,14; 21,50; 12,82; 50,10; 11,00.

Стягнуто з відповідачки ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_1 :

-20 274 грн. 00 коп. компенсації за зменшення частки у власності житлового будинку АДРЕСА_1 ;

-384 грн. 20 коп. сплаченого судового збору;

-7 800 грн. сплачених коштів за проведення судової будівельно-технічної експертизи (том 2, а.с. 146-150).

Дане рішення суду оскаржила представник відповідачки ОСОБА_5 .

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права.

Висновок будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз, якими керувався суд при ухваленні оскаржуваного рішення, вважає «неналежним та недопустимим доказом», оскільки «при поділі житлового будинку в натурі кожному співвласнику має бути виділена окрема площа …».

Стверджує, що «єдиним джерелом водопостачання для домогосподарства може бути криниця» (лише) та звертає увагу на те, що ця криниця розміщена на частині земельної ділянки, яку пропонується передати позивачу (том 2, а.с. 159-164).

ІНФОРМАЦІЯ_1 апелянт ОСОБА_5 померла (том 2, а.с. 192), у зв`язку з чим ухвалою суду від 23 червня 2022 року апеляційне провадження у справі було зупиненим (том 2, а.с. 199-200).

19 червня 2023 року ухвалою Львівського апеляційного суду до участі у справі в якості правонаступників померлої було залучено її спадкоємців ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 : всі правонаступники діти позивача та відповідачки/апелянта (том 3, а.с. 3-4).

ОСОБА_7 , як правонаступник апелянта, подала до суду заяву про те, що апеляційну скаргу вона не підтримує, просить оскаржуване рішення залишити без змін, а розгляд справи проводити у її відсутності (том 3, а.с. 31).

Відповідач ОСОБА_6 , який рішення суду по справі не оскаржував, подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на те, що він перебуває на військовій службі у складі Збройних Сил України (том 3, а.с. 8).

Апеляційний розгляд справи неодноразово відкладався, останній раз на 13 листопада 2023 року, про що ОСОБА_6 було відомо, однак в згадане судове засідання він не з`явився, але надіслав до суду копію свого військового квитка для долучення її до матеріалів справи (том 3, а.с. 41-45).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , як правонаступників апелянта, на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника позивача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4);

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89).

Судами встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається всіма її учасниками (а, відтак, доказуванню не підлягає) те, що:

-сторони спору (позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_5 ) колишнє подружжя, шлюб між яким було розірвано у 2000 році;

-позивачу на праві власності належить 1/2 частина спірних будинковолодіння та земельної ділянки;

-власником іншої 1/2 частини спірних будинковолодіння та земельної ділянки була відповідачка ОСОБА_5 , яка і проживала у цьому будинковолодінні до дня своєї смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 );

-спірний житловий будинок загальною площею 82,1 кв.м. (житловою площею 66,9 кв.м.), а спірна земельна ділянка, на якій він побудований, площею 1010 кв.м.

Як також стверджується матеріалами справи, з часу розірвання у 2000 році шлюбу між сторонами даного спору між ними тривали чисельні судові спори з приводу власності на спірні будинковолодіння та земельну ділянку.

11 грудня 2019 року ухвалою суду по даній справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої було поставлено питання про можливі варіанти поділу спірних будинковолодіння та земельної ділянки (том 1, а.с. 181).

Висновком № 012/20 за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 22 червня 2020 року запропоновано лише 1 (один) варіант поділу житлового будинку та 2 (два) варіанти поділу спірної земельної ділянки.

Зокрема, згідно варіанту поділу житлового будинку, запропонованого Висновком експертизи, один співвласник буде володіти 44/100 частинами будинку (35,2 кв.м.), а інший 56/100 частинами житлового будинку (46,9 кв.м.; том 2, 53-69).

Позивач ОСОБА_1 погодився на той варіант, що йому буде належати менша частина будинку, а саме: 44/100 його частини, що становить 35,2 кв.м загальної його площі (том 2, а.с. 75-78).

Відповідачка ОСОБА_5 в судові засідання по справі до суду першої інстанції взагалі не з`являлася, явку свого представника до суду не забезпечила, відзиву на позов до суду не подала, так само, як не подала свого відзиву (заперечень тощо) на вищезгаданий Висновок експертизи, як і не запропонувала свого варіанту поділу в натурі спірних будинковолодіння та земельної ділянки.

Оскаржуваним рішенням суд поділив в натурі спірний житловий будинок за варіантом, який єдиним був запропонований у Висновку експертизи, та визнав за позивачем право власності на 44/100 спірного житлового будинку (тобто на меншу його частину), залишивши більшу його частину (56/100) у власності відповідачки.

Позивач з таким рішенням суду погодився і його не оскаржував.

В той же час, рішення по справі оскаржила відповідачка, яка у поданій нею апеляційній скарзі просить його скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На переконання колегії суддів, така позиція відповідачки (з урахуванням всіх матеріалів та обставин справи в їх сукупності) є неконструктивною та фактично спрямованою на позбавлення позивача можливості користуватися належною йому на праві власності половиною спірних будинковолодіння та земельної ділянки, що само по собі містить ознаки зловживання правом (частина 3 статті 13 ЦК України), що (у відповідності до частини 3 статті 16 ЦК України) може бути правовою підставою для відмови у захисті цивільного права та інтересу особи.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачка (апелянт) ОСОБА_5 ще 13 травня 2003 року взагалі відчужила спірний житловий будинок з земельною ділянкою по Договору дарування житлового будинку з земельною ділянкою сину сторін ОСОБА_2 (чим вже виразила свою волю на володіння та користування спірними об`єктами нерухомості; том 2, а.с. 33) і лише за позовом ОСОБА_1 цей Договір дарування рішенням суду від 21.06.2017 року (залишеним без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 26.06.2018 року) було визнано недійсним.

09 травня 2022 року відповідачка (апелянт) ОСОБА_5 (яка єдина користувалася спірними будинковолодінням та земельною ділянкою) померла (том 2, а.с. 192).

Спадкоємцями (правонаступниками) померлої є троє (спільних з позивачем) її дітей ( ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), з яких ніхто у спірному будинку не проживав та не є зареєстрованим (том 3, а.с. 3-4): кожний з них може претендувати лише на 1/3 частину половини спірних будинковолодіння та земельної ділянки, яка належала спадкодавцю ОСОБА_5 , тобто на 1/6 частину від цілих спірного будинковолодіння та земельної ділянки (1/3 від 1/2 = 1/6), а 1/6 від 82,1 кв.м. загальної площі спірного будинку становить 13,68 кв.м.

ОСОБА_7 , як правонаступник апелянта, подала до суду заяву про те, що апеляційну скаргу вона не підтримує, просить оскаржуване рішення залишити без змін (том 3, а.с. 31).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як спадкоємці померлої ОСОБА_5 та її правонаступники (як апелянта), які мають право на 1/6 частину житлового будинку кожен (що становить 13.68 кв.м.), однак у ньому не проживають та не є зареєстрованими (представник яких підтримав в судовому засіданні доводи апеляційної скарги), не подали до суду вже своїх пояснень, як саме оскаржуване рішення порушує вже їхні права, свободи та/чи інтереси.

В той же час, матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_2 , будучи (як обдарований) власником спірного будинковолодіння та земельної ділянки на підставі вищезгаданого Договору дарування житлового будинку з земельною ділянкою від 13 травня 2003 року, також їх 17 жовтня 2014 року відчужив по Договорах купівлі-продажу (тобто за оплату; том 1, а.с. 72-73, 126-127), чим також вже виразив свою волю на володіння та користування спірними об`єктами нерухомості.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на відсутність у матеріалах справи доказів про наявність технічної можливості провести роботи по реальному поділу спірного житлового будинку також до уваги прийматися не можуть, оскільки питання такої технічної можливості є питанням способу та порядку виконання судового рішення.

Наведений правовий висновок знайшов своє відображення у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 463/1735/16-ц, від 18 лютого 2020 року у справі № 205/7623/16-ц та від 08 липня 2020 року у справі № 520/13003/16-ц.

З урахуванням усіх вищенаведених обставин по справі в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави для скасування оскаржуваного рішення (та, відповідно, для відмови у задоволенні позовних вимог) відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків цього рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , представника ОСОБА_5 , залишити без задоволення, а рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2021 року - без змін.

Відновити дію рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2021 року, дія якого була зупиненою ухвалою Львівського апеляційного суду від 04 січня 2023 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 23 листопада 2023 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.