Справа № 304/957/23 Провадження № 2/304/232/2023
У Х В А Л А

30 травня 2023 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши заяву судді Ганька І.І. про самовідвід у цивільній справі № 304/957/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

У С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 15 травня 2010 року виконкомом Турицької сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 02; стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 8 000 грн щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття; після розірвання шлюбу сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити на подальшому утриманні, вихованні та проживанні при ній.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 травня 2023 року головуючим суддею (суддею-доповідачем) у справі визначено суддю Ганька І.І.

До відкриття провадження у справі суддя Ганько І.І. через канцелярію суду подав заяву про самовідвід, яку мотивує тим, що позивачем у даній цивільній справі є ОСОБА_1 , яка працювала секретарем судового засідання у Перечинському районному суді Закарпатської області та була закріплена за ним як суддею більше восьми років, що у свою чергу може викликати сумнів в його неупередженості та об`єктивності, тому в порядку п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України заявляє по даній справі самовідвід, який просить задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, необхідні для вирішення поданої заяви, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вирішуючи питання про можливість задоволення заяви про самовідвід, суд враховує висновки рішень Європейського суду з прав людини (у справах «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року, «Фей проти Австрії» від 24 лютого 1993 року, «Ветшайн проти Швейцарії», «Пулар проти Сполученого Королівства» від 10 червня 1996 року).

Відповідно до п. 53 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (Заява № 33949/02) від 09 листопада 2006 року, яке є остаточним відповідно до умов, зазначених у п. 2 етапі 44 Конвенції, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (див. п. 26 рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» від 26 жовтня 1984 року). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» (Castillo Algar vs Spain) від 28 жовтня 1998 року).

Згідно п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довір`ям не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довір`я до незалежної судової влади буде підірвано.

Наявність безсторонності визначається фактором забезпечення судом умов, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності, про що і зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Білуха проти України» від 9 листопада 2006 року.

Основні принципи незалежності судових органів, схвалені резолюціями 40 / 32 та 40 / 146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 13 жовтня 1994 року № ( 94 ) 12 та від 17 листопада 2010 року № CM / Rec ( 2010 ), вимагають від держав - учасниць вжиття всіх належних заходів для забезпечення поваги, захисту і сприяння незалежності та неупередженості суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 1, 2, 7, 8 ст. 40 цього Кодексу питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Питання про відвід вирішується невідкладно. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Отже, враховуючи вищенаведене, з метою підтвердження довіри як з боку суспільства в цілому, так і з боку відповідача ОСОБА_2 , відсутності у таких сумнівів щодо об`єктивності розгляду даної справи, суддя приходить до висновку, що заявлений ним самовідвід підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Керуючись п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 36, 39, 40, 41, 259-261 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

заяву судді Ганька Івана Івановича про самовідвід у цивільній справі № 304/957/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити повністю.

Матеріали цивільної справи № 304/957/23 передати до канцелярії Перечинського районного суду Закарпатської області для виконання вимог ст. 33, 41 ЦПК України, а саме визначення іншого складу суду автоматизованою системою документообігу суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Ганько І. І.