ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/5888/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року Дарницький районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гусак О.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

у червні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» (далі - ТОВ «Кредитсервіс», позивач) звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення заборгованості.

Свої вимоги мотивував тим, що 31 серпня 2020 року між ТОВ «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 200831-001, відповідно до умов договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 18 100 грн. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до договору виконав у повному обсязі. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості ОСОБА_1 станом 7 лютого 2023 року має заборгованість в розмірі 25 882,10 грн з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 4 525,03 грн, прострочена заборгованість за процентами в розмірі 20 289,17 грн, строкова заборгованість за процентами в розмірі 1 067,90 грн. Також просить стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою від 20 липня 2023 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачу направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулись з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

28 серпня 2023 року в приміщенні суду ОСОБА_1 ознайомилась з матеріалами справи.

12 вересня 2023 року на через систему «Електронний суд» від представника відповідача - адвоката Гончарова А.М. надійшов відзив на позовну заяву.

В ухвалі про відкриття провадження у справі відповідачу було роз`яснено, що копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України до відзиву додаються: документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Вказані вимоги також стосуються заперечення.

Зміст наведених норм права дає підстави дійти висновку, що процесуальним обов`язком відповідача, у разі подання ним відзиву, заперечення на позовну заяву разом із доданими до них доказами, є надіслання також таких документів на адресу інших осіб, які беруть участь у справі. Документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву, заперечення і доданих до них доказів іншим учасникам справи відповідач надає суду разом із відзивом. У разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи суд не бере до уваги відповідні докази.

У іншому випадку не забезпечуються основні засади судочинства.

В порушення вказаних норм представником відповідача до відзиву не додано підтвердження про його направлення позивачу, у зв`язку з чим при вирішенні справи судом вказаний документ не враховується.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

31 серпня 2020 року між ТОВ «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 200831-001 про надання кредиту у сумі 18 100 грн, відсотковою ставкою, в місяць від початкової суми кредиту 5,9%, реальною річною процентною ставкою, відсотків річних 76,7%, одноразовою комісією 1 067,90 грн, сума платежу щомісячно 2 576,23 грн, в тому числі погашення тіла кредиту 1 508,33, сплата відсотків 1 067,90 грн (а.с. 7).

З копії паспорту кредитного продукту «12 місяців» вбачається, що відповідач був ознайомлений з контактними даними кредитодавця, основними умовами кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацією щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту порядком повернення кредиту. Мається помітка про підпис з обох сторін (а.с. 8-9).

До матеріалів позовної заяви представник позивача надав копію внутрішніх правил надання фінансових послуг надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» (а.с.10-15).

Пунктом 1.2. договору кредит надається позичальнику шляхом перерахування суми кредиту на банківський рахунок позивальника.

Відповідно до пункту 3.1. договору за користування кредитом позичальник виплачує кредитодавцю проценти, зазначені на першій сторонці Договору. Щомісячна плата за користування кредитом нараховується щомісячно у вигляді процентів за кожен місяць користування кредитом.

Пунктом 2.2. договору позичальник зобов`язується повернути кредит та здійснити плату за його користування до закінчення строку дії договору згідно графіку, передбаченого цим договором, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором.

Пунктом 3.2. договору плата за користування кредитом, вказана в договорі, нараховується щомісячно та розраховується від загального розміру кредиту. Крім щомісячних процентів, стягуються разові проценти, вказані в договорі від загального розміру кредиту. Разові проценти стягуються із суми кредиту, у день перерахування кредиту на банківський рахунок позичальника.

Згідно платіжного доручення № 809 від 31 серпня 2020 року сторона позивача перерахувала відповідачу на її картковий рахунок 17 032, 10 грн (а.с. 24).

З розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором за період з 31 серпня 2020 року по 7 лютого 2023 року борг ОСОБА_1 становить 25 882,10 грн (а.с. 25).

З досудової вимоги, вбачається, що сторона позивача направляла на адресу відповідача повідомлення з розрахунками про існуючий борг перед ТОВ «Кредитсервіс» (а.с. 20).

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 уклала договір про надання споживчого кредиту з ТОВ «Кредитсервіс» отримавши грошові кошти з умовою повернення їх та повернення відсотків за користування наданими у кредит грошовими коштами терміном 12 місяців - 365 днів. Перерахування грошових коштів сталось безготівково на банківську картку відповідача.

Відповідно до статті 509 ЦК України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Згідно з статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

За статтями 610, 629 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням вимог, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З частини першої статті 1048 ЦК України вбачається, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що відповідач погодилась на умови кредитного договору, шляхом його підписання та в подальшому, порушила строки та порядок погашення заборгованості за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості за договором.

Досліджуючи наявні у справі докази, суд доходить висновку про доведеність виникнення у позивача права вимоги до відповідача за кредитним договором № 200831-001. Оскільки відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами кредитного договору, доказів погашення заборгованості за укладеним договором в повному обсязі відповідачем суду не надано, суд вважає, що позивач має право на стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Визначаючись щодо розміру заборгованості, яка підлягає до стягнення, суд виходить із наступного.

Як вбачається з розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором № 200831-001, заборгованість ОСОБА_1 станом на 7 лютого 2023 не погашена, залишок заборгованості складає 25 882, 10 грн. з яких: 4525,03 грн - сума заборгованості по тілу кредиту, 21357,07 грн сума заборгованості по нарахованих відсоткам за користування кредитом.

Умовами кредитного договору передбачено строк дії договору до 31 серпня 2021 року.

Суд не погоджується з розміром суми, яка підлягає стягненню, наданої позивачем в частині розрахунку суми боргу за відсотками за користування кредитом з таких підстав.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновків про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося і право позивача нараховувати проценти за кредитом.

Подібні правові висновки викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18).

Плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, є безпідставним нарахування до стягнення з боржника суми відсотків, що передбачені договором після спливу визначеного договором строку кредитування, після 31 серпня 2022 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення та підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача: 4525,03 грн - заборгованість за тілом кредиту; заборгованість за відсотками в межах строку кредитування за період з 30 вересня 2020 року по 31 серпня 2021 року ( 1067,90х12 міс.) =12 814,80 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення відсотків за період з 30 вересня 2021 року по 31 січня 2023 року задоволенню не підлягають з урахуванням вищенаведеного.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з позовною заявою представник подав до суду клопотання про компенсацію витрат на професійну правову допомогу, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати, на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн позивачем надано платіжне доручення № 4210 від 10 лютого 2023 року (а.с. 26), договір № 25-01/2023 від 25 січня 2023 року про надання правової допомоги (а.с. 27-29), акт приймання-передачі справ на надання правової допомоги від 31 січня 2023 року (а.с. 32), акт № 5 приймання-передачі наданої правової допомоги за договором про надання правової допомоги № 25-01/2023 від 25 січня 2023 року (а.с. 33), довіреність № 36 від 18 листопада 2022 року (а.с. 48), копію свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю та адвокатське посвідчення ОСОБА_2 (а.с. 49).

Відповідно до акту № 5 приймання-передачі наданої правової допомоги за договором про надання правової допомоги № 25-01/2023 від 25 січня 2023 року вартість послуги (підготовка та направлення/подача однієї позовної заяви або апеляційної скарги або касаційної скарги) наданої адвокатським об`єднанням «ПРАВОВИЙ ДІАЛОГ» коштує 7 000 грн (а.с. 33).

В платіжному дорученні № 4210 від 10 лютого 2023 року зазначено, що адвокатським об`єднанням «ПРАВОВИЙ ДІАЛОГ» прийнято від ТОВ «Кредитсервіс» 7 000 грн (а.с. 26).

Однак, у платіжному дорученні відсутні докази того, що кошти сплачені за надання правової допомоги у справі де відповідачем є ОСОБА_1 . Крім того, кошти сплачені 10 лютого 2023 року, а позов подано до ОСОБА_1 у червні 2023 року.

Оскільки суду не надано доказів на підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем у справі за позовом ТОВ «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд дійшов висновку, що підстави для стягнення витрат на правову допомогу відсутні.

Платіжним дорученням від 24 березня 2023 року № 4313 підтверджується, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 684 грн у справі за позовом ТОВ «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 6).

Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволений на 77% (17339,83х100/25882,10), суд покладає на відповідача судовий збір у розмірі 1798,28 грн (2684х67%).

Керуючись ст.ст. 12,81,141, 274-279, 263-265, ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» (місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Коновальця Євгена, буд. 36-Д, прим. 65-з, ) заборгованість за кредитним договором № 200831-001 від 31 серпня 2020 року у загальному розмірі 17 339,83 грн та понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 798,28 грн.

У стягненні витрат на правову допомогу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.С. Гусак