ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«30» травня 2023 року

м. Харків

справа № 953/6863/22

провадження № 22ц/818/977/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря Волобуєва О.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачка - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 березня 2023 року в складі судді Демченко С.В.

в с т а н о в и в:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення грошових коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 05 лютого 2022 року між ним та ОСОБА_2 , яка є власницею розплідника КСУ-FCI «der Geist von Mathilde», укладений договір купівлі-продажу чистопородної собаки в електронній формі через додаток «Viber», який з моменту оплати вважається підписаним.

Відповідно до умов договору, ОСОБА_2 , як власниця розплідника продає, а він як покупець купує собаку породи німецька вівчарка, стать пес, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 за ціною 10 000 грн. Покупець повинен сплатити на момент укладення договору 3 000,00 грн на банківську картку продавця № НОМЕР_1 , а решту суми - до 14 лютого 2022 року.

Зазначив, що 05 лютого 2022 року він сплатив на рахунок відповідача 3 000,00 грн, після чого в ході листування відповідачка запропонувала для повного розрахунку за договором сплатити 6500,00 грн. Погоджуючись на запропоновані умови він повідомив, що забере собаку наприкінці березня та попросив знижку на її утримання.

Вказав, що в ході листування сторонами було досягнуто згоди, що він сплатить відповідачці 8000,00 грн та забере собаку наприкінці березня. Передача собаки повинна буде відбутися в клубі, де її огляне спеціаліст та оформить всі документи.

Посилався на те, що 06 лютого 2022 року він сплатив на рахунок відповідачки решту погодженої сторонами суми у розмірі 8000,00 грн. Проте собаку до цього часу так і не отримав, що свідчить про порушення відповідачкою умов укладеного між сторонами договору.

Зазначив, що, починаючи з квітня 2022 року він зв`язувався з відповідачкою та спонукав її до виконання умов договору, а саме передати собаку її власнику, однак умови договору нею виконані не були.

Просив розірвати договір купівлі-продажу чистопородної собаки від 05 лютого 2022 року, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11 000,00 грн та судові витрати в розмірі 1984,80 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16 березня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

На вказане рішення суду ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідачки судові витрати в розмірі 4962,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув увагу на те, що роздруківка листування з відповідачем з месенджеру «Viber» є належним електронним доказом у цій справі. Зазначив, що у відзиві на позов відповідачка визнала позов частково, погодилась розірвати спірний договір, повернувши позивачу суму в розмірі 80% вартості предмету договору, тобто 8800,00 грн, тому суд першої інстанції повинен був роз`яснити наслідки таких процесуальних дій, але цього не зробив та почав розглядати справу по суті. Зазначив, що у разі виконання обов`язків передбачених частиною 2 статті 206 ЦПК України сторони могли дійти згоди зі спірних питань для встановлення рівноправного становища кожний для себе. Посилався на те, що не лише у нього був обов`язок забрати товар, а й у відповідачки був обов`язок передати його покупцеві за місцезнаходженням. Вказав, що він не міг забрати собаку, оскільки відповідачка, не дивлячись на постійні його намагання отримати від неї інформацію, не надала жодних конкретних відповідей про можливість забрати собаку. Матеріали справи не містять та відповідачкою не надано доказів того, що саме 30 березня 2023 року собака була готова до передачі та доказів інформування про це його.

До суду апеляційної інстанції учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилися. 30 травня 2023 року до суду апеляційної інстанції електронною поштою від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, в якій він зазначив, що позов підтримує. Клопотань про відкладення розгляду справи від учасників справи не надходило.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, рішення суду скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки позивачем умови договору не виконані, його позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05 лютого 2022 року між ОСОБА_2 (розплідник КСУ-FCI «der Geist von Mathilde») та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу чистопородної собаки, за яким продавець продає, а покупець купує собаку породи німецька вівчарка, стать собаки пес, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до пункту 2.1 цього договору ціна договору склала 10 000,00 грн. На момент укладення договору покупець сплачує 3 000,00 грн на банківську картку продавця № НОМЕР_1 , решту суми - до 14 лютого 2022 року.

З моменту сплати повної вартості собаки покупець набуває статус власника собаки. У випадку відмови від собаки до передачі її власнику (при сплаті повної вартості собаки), поверненню підлягає 80% від ціни собаки впродовж 30 календарних днів з моменту відмови при відмові від собаки до повної сплати вартості.

Пунктом 5 договору встановлені умови щодо розірвання вказаного договору та зміни умов договору, зокрема зазначено, що розірвання договору або зміна істотних умов договору можливі лише за двосторонньою домовленістю.

Згідно пункту 6 договору, підписуючи цей договір покупець усвідомлює відповідальність за право власності на собаку.

Пунктом 7 договору встановлені обов`язки покупця, а саме зазначено, що покупець зобов`язаний сплатити вартість собаки відповідно до умов договору. Забрати собаку з розплідника.

Пунктом 9 договору передбачено, що усі суперечки між продавцем та покупцем вирішуються згідно чинного законодавства України у позасудовому або судовому порядку.

Відповідно до пункту 10 договору вказаний договір складений в електронному вигляді, надісланий з електронного додатку «Viber» продавця « НОМЕР_2 » на електронний додаток «Viber» покупця « НОМЕР_3 » та вступає в законну силу з моменту сплати визначеної договором вартості собаки (а.с.10-11).

З копій квитанцій № P24AC8222 та № P24AC8936 вбачається, що позивач сплатив на рахунок № НОМЕР_4 (одержувач ОСОБА_3 ) грошові кошти, а саме 05 лютого 2023 року - 3015,08 грн, 06 лютого 2022 року 8040,20 грн, а всього 11055,28 грн (а.с.20,21).

До суду першої інстанції надано сторонами роздруківку з месенджеру «Viber», з якого вбачається, що сторони домовились про те, що вартість собаки разом з вакцинацією та за місяць її утримання склала 11 500,00 грн. При цьому, сторони домовились про те, що покупець забирає цуценя в кінці березня. В подальшому сторони не домовились щодо або передачі собаки, або щодо повернення грошових коштів (а.с.12-19,66-75).

Як вбачається з наданого відзиву на позовну заяву ОСОБА_2 частково визнала позовні вимоги та просила, зокрема, розірвати спірний договір у зв`язку з відмовою виконання зобов`язання з боку ОСОБА_1 та відповідно до умов договору, на які були згодні обидві сторони спору, визнати такою, що підлягає поверненню позивачу суму в розмірі 80% вартості предмету договору, тобто 8800,00 грн (а.с.63-65).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як вбачається з частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з частиною 1 статті 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною першою статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Частиною першою статті 662, частиною першою статті 663 ЦК України встановлено обов`язок продавця передати покупцеві визначений договором купівлі-продажу товар у строк, встановлений цим договором.

Згідно з частинами 1, 2 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 посилався на те, що ним виконані умови спірного договору, однак до цього часу він так і не отримав собаку, що свідчить про порушення відповідачкою умов укладеного між сторонами договору.

Матеріали справи свідчать про те, що 05 лютого 2022 року між ОСОБА_2 (розплідник КСУ-FCI «der Geist von Mathilde») та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу чистопородної собаки, за яким ОСОБА_1 купує собаку породи німецька вівчарка, стать собаки пес, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 за ціною 10 000,00 грн, з яких 3000,00 грн покупець сплачує на момент укладення договору на банківську картку продавця № НОМЕР_1 , решту суми - до 14 лютого 2022 року.

В подальшому сторони дійшли згоди щодо загальної вартості собаки разом із її утриманням місяць та здійснення вакцинації в розмірі 11 000,00 грн.

На виконання умов договору 05 лютого 2022 року ОСОБА_1 на зазначену вище картку сплатив 3015,08 грн. 06 лютого 2022 року - ще 8040,20 грн, а всього - 11 055,28 грн.

Також, сторони узгодили те, що покупець забирає собаку наприкінці березня. Передача собаки повинна буде відбутися в клубі, де її огляне спеціаліст. Однак до теперішнього часу ОСОБА_1 не забрав собаку, а ОСОБА_2 так і не передала її покупцю.

В свою чергу, ОСОБА_2 частково визнала позовні вимоги та просила, зокрема, розірвати спірний договір у зв`язку з відмовою виконання зобов`язання з боку ОСОБА_1 та відповідно до умов договору, на які були згодні обидві сторони спору визнати такою, що підлягає поверненню позивачу суму в розмірі 80% вартості предмету договору, тобто 8800,00 грн.

Пунктом 5 спірного договору встановлені умови щодо розірвання вказаного договору та зміни умов договору, зокрема зазначено, що розірвання договору або зміна істотних умов договору можливі лише за двосторонньою домовленістю.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Із відзиву на позов вбачається, що ОСОБА_2 не заперечувала проти розірвання договору та повернення 80% від суми, зазначеної в пункті 2.1 договору, оскільки ОСОБА_1 , зокрема, сплатив за собаку повну вартість. Цей відзив досліджувався в суді першої інстанції. Однак, належної оцінки доказам у справі при дослідженні матеріалів справи, судом першої інстанції не надано.

Таким чином, виходячи з умов договору поверненню підлягає 80% від вартості собаки, тобто 8000,00 грн, які і підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Твердження ОСОБА_1 про те, що поверненню підлягає сума в розмірі 11 000,00 грн колегія суддів вважає необґрунтованою, оскільки договором, а саме пунктом 2.1 передбачено, що поверненню підлягає 80% від вартості собаки, яку визначено в розмірі 10 000,00 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Зважаючи на зазначені обставини, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовну вимогу немайнового характеру задоволено повністю (992,40 грн), а вимогу майнового характеру задоволено на 72,73% (721,77 грн), тому судовий збір за подачу позову в розмірі 1714,17 грн (992,40 грн + 721,77 грн) та відповідно вимоги апеляційної скарги в розмірі 2571,26 грн (992,40х150%)+(721,77х150%), а всього в розмірі 4285,43 грн підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381, 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Розірвати договір купівлі-продажу чистопородної собаки від 05 лютого 2022 року, укладений в електронній формі через додаток «Viber» між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8000,00 грн та судовий збір в сумі 4285, 43 грн.

В іншій частині в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю.М. Мальований

Н.П. Пилипчук

Повний текст постанови складено 30 травня 2023 року.