РІШЕННЯ
30 травня 2023 року м. Мукачево Справа №303/1263/23

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі: головуючого судді Кость В.В.
секретар судового засідання - Станкович К.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_2
до відповідача ОСОБА_3
про зменшення розміру аліментів,
ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів, присуджених на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.09.2016 року до розміру 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи із дня набрання рішенням законної сили.
Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про те, що з часу ухвалення Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області рішення суду про стягнення аліментів у нього змінився сімейний стан, у зв`язку з повторним одруженням та народженням другої дитини, через що його матеріальне становище змінилося.
Представник позивача попередньо подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.
Належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи відповідач до суду не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.
Разом з тим, відповідач, у надісланій на електронну адресу суду заяві (а.с. 37-38), позовних вимог не визнала, з посиланням на те, що сплата аліментів позивачем не призводить до погіршення його матеріального становища. Відповідач зазначає, що кошти, які отримує від сплати аліментів вона витрачає на оренду квартири з окремою кімнатою для дитини та комунальні послуги. Відпочинок дитини та всі інші її потреби відповідач забезпечує самостійно, кошти, які сплачує позивач використовує доцільно. Щодо вирішення спору, то відповідач покладається на розсуд суду та просить прийняти законне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне.
На підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 вересня 2016 року (справа №303/4784/16-ц) присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/3 всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.08.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.
23 лютого 2022 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_5 , що стверджується даними копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Ковельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №89 (а.с. 9).
У цьому шлюбі у відповідача народилася дитина ОСОБА_6 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , а.с. 9, зворот).
Статтею ст. 27 Конвенції ООН «Про права дітей» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII) задекларовані гарантії щодо права кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.
Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
У відповідності з положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з приписами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Поряд з цим, частиною першою статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Із зазначених норм Закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Також судом звертається увага, що під час розгляду позову про зменшення розміру аліментів суд не переглядає рішення, яким стягнуто аліменти, а лише з`ясовує наявність обставин, які дають підстави для зменшення розміру аліментів.
У відповідності до частини третьої ст. 12 та частини першої ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За результатами судового розгляду справи судом встановлено обставини щодо зміни сімейного стану відповідача, у зв`язку з його повторним одруженням, а також народженням другої дитини. Разом з тим, позивач не надав належні та допустимі докази на підтвердження того, що у зв`язку із зазначеними обставинами його матеріальний стан погіршився, оскільки зміна сімейного стану та народження другої дитини не може слугувати безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.
Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 28.05.2021 року у справі №715/2073/20, від 03.06.2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20).
При вирішенні спірної по справі ситуації, суд виходить з того, що дитина сторін по справі потребує належного батьківського піклування та турботи. Аліментні зобов`язання позивача суд вважає необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Таким чином, з урахуванням вищевказаних обставин у їх сукупності за взаємозв`язку, а також інтересів дитини, позов, за наявних на час судового розгляду даної справи обставин, задоволенню не підлягає.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 76-81, 141, 142, 200, 206, 259, 263-265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
1. У задоволені позову ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_2 - відмовити.
2. Судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 1073,60 гривень покласти на позивача.
3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
5. Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Представник позивача: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 .
Суддя В.В. Кость