Номер провадження: 22-ц/813/7729/23
Справа № 496/3619/23
Головуючий у першій інстанції Буран В.М.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Хижняк Анастасії Володимирівни на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 10 серпня 20023 року, ухваленого під головуванням судді Бурана В.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

встановив:

23.05.2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 10 000,00 грн., щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а саме: до ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.1-3).

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстровано шлюбі у період з 23.11.2002 року по 23.03.2016 року (а.с.9).

Під час шлюбу у подружжя народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7). Доньки проживають разом із матір`ю.

Посилаючись на те, що відповідач отримує дохід на місяць приблизно 40 000,00 грн., однак відмовляється добровільно надавати допомогу на утримання неповнолітньої доньки, позивачка просила задовольнити її позовні вимоги.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 10 серпня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову, тобто з 23.05.2023 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме: до ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.38-41).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Хижняк А.В. ставить питання про зміну рішення Біляївського районного суду Одеської області від 10 серпня 2023 року та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.58-62).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення (а.с.91-94).

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 30.11.2023 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч.4, 6 ст. 19, ч.ч.1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з отриманням відповіді № 338376 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 28.11.2023 року щодо інформації про наявність у відповідача ОСОБА_1 нерухомого майна, датою складання повного тексту даного судового рішення є 30.11.2023 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.09.2023 року (а.с.82), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином (а.с.83-85), що передбачено ст. 130 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позовну заяву частково та стягуючи з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 5 000,00 грн. щомісячно, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач має можливість надавати допомогу у такому розмірі (а.с.38-41).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з положеннями ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей сторін по справі, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України).

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним із головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві, покладається законом рівною мірою на обох батьків і такий обов`язок є безумовним. Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей.

Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання.

Зокрема, при вирішенні такого спору визначальним є обов`язок батьків утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Тобто такий обов`язок превалює над можливістю платника таке утримання надавати. При цьому, в обов`язковому порядку судом враховуються всі обставини, які впливають на розмір аліментів.

З підстав викладеного, доводи апелянта про те, що він має змогу утримувати неповнолітню дитину шляхом виплати аліментів на її утримання в розмірі 1000 грн. в місяць поставить неповнолітню дитину в скрутне матеріальне становище, зробить її рівень життя, який є необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, значно низьким, що є недопустимим.

Так, ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 23.11.2002 року по 23.03.2016 року (а.с.9).

Під час шлюбу у подружжя народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7).

Неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю (а.с.8).

Відповідач ОСОБА_1 є особою працездатного віку, працездатний.

Доказів про доходи відповідача матеріали справи не містять.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що він офіційно не працевлаштований та не має постійного офіційного доходу.

Разом з тим, той факт, що відповідач офіційно не працевлаштований і не має постійного доходу, не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне утримання своєї неповнолітньої доньки та сплачувати аліменти.

Крім того, згідно відповіді № 338376 від 28.11.2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 має у власності 7 об`єктів нерухомого майна (земельні ділянки та житлові будинки) (а.с.114).

Станом на час розгляду даної справи у відповідача, крім дитини, інших утриманців немає.

Апелянт також посилається на те, що 27.07.2023 року він зареєстрував шлюб із ОСОБА_6 та на його утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей від попереднього шлюбу дружини ОСОБА_6 : ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Апеляційний суд відхиляє зазначені доводи апеляційної скарги, оскільки ОСОБА_6 має право отримувати аліменти від біологічного батька на утримання неповнолітніх дітей.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що на утриманні ОСОБА_1 перебуває хвора мати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , також не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_9 є пенсіонеркою за віком та отримує відповідну пенсію (а.с.68).

Зважаючи на те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, інших утриманців, крім дитини, на утримання якої стягнуті аліменти, у відповідача немає, відповідач має у власності нерухоме майно, утримує та обслуговує його, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з відповідача на утримання дитини щомісячно по 5 000,00 грн.

Згідно ч.ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Хижняк Анастасії Володимирівни залишити без задоволення.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 10 серпня 20023 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 30.11.2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М.Драгомерецький