17.05.2023 Справа № 756/5683/23
Справа № 756/5683/23
Провадження № 2/756/3236/23
У х в а л а

17 травня 2023 року суддя Оболонського районного суду міста Києва Жук М.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» про скасування наказу про припинення трудового договору, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» про скасування наказу про припинення трудового договору, поновлення його на роботі та стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Разом з тим, в позовній заяві позивач посилається на п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відповідно до якого, як він вказує в своїй позовній заяві, звільняється від сплати судового збору, зокрема посилаючись на те, що в даному випадку заявлено спір, який виник, у зв`язку із захистом його трудових прав.

Перевіривши позовну заяву й додані до неї матеріали, приходжу до висновку про те, що вона підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Аналізуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», можна зробити висновок, що від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позову, в якому заявлено вимоги саме щодо стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Як вбачається, позивач у своїй заяві, окрім вимоги про поновлення його на роботі, заявляє вимоги щодо скасування наказу про звільнення, визнання його протиправним, а також стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Так, як зазначено у висновках Постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі №12-301гс18, за змістом приписів ст.ст. 94, 116, 117 КЗпП України та ст.ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними, в передбачений законом строк, винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право, згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Тобто в даному випадку, в розумінні положень ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а також роз`яснень які містяться у вищезазначеній Постанові, в даному випадку, позивач звільняється від сплати судового збору лише за заявлену вимогу про поновлення його на роботі, так як за інші вимоги позову, включаючи стягнення середнього заробітку - передбачена сплата судового збору, в порядку та розмірі встановленому Законом України «Про судовий збір».

Відтак, ОСОБА_1 за подання до суду позовної вимоги про стягнення середнього заробітку повинен сплатити судовий збір на загальних підставах у розмірі, визначеному ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб ( 1 073 грн. 60 коп.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (13 420 грн.).

Таким чином, позивачу слід надати докази сплати судового збору на реквізити його сплати за подання позову до Оболонського районного суду міста Києва, враховуючи ставки судового збору, встановлені ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На виконання зазначеної ухвали позивач повинен подати до суду оригінал квитанції про сплату судового збору, з урахуванням вимог про усунення недоліків, викладених в цій ухвалі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху та надати позивачу строк на усунення недоліків у термін до 27 червня 2023 року, але не пізніше десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У випадку, якщо недоліки позовної заяви у встановлений строк не будуть усунуті, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя