Справа № 373/2116/23
Номер провадження 2-др/373/19/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2023 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області, в складі судді Реви О.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 - представника позивача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 24.11.2023 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 373/2116/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

Просить ухвалити додаткове рішення про стягнення із відповідача понесених позивачем судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн 00 коп.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд не вбачає необхідності у виклику сторін в судове засідання для вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення.

Судом встановлено, що рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20.11.2021 по справі № 373/2116/23 позов задоволений частково. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн та судові витрати у виді сплаченої суми судового збору в сумі 1 073 грн 00 коп. У задоволенні інших вимог відмовлено.

20.11.2023 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. У судових дебатах представник позивача Блізнєцов Д. Є. заявив про те, що впродовж п`яти днів з дня проголошення рішення подасть до суду заяву про відшкодування понесених позивачем судових витрат за правову допомогу адвоката.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Така конструкція правової норми передбачає порядок та умови вирішення судом питання про розподіл судових витрат між сторонами під час ухвалення рішення по суті спору, або ж після ухвалення судового рішення, якщо стороною були подані докази понесення судових витрат у відповідності до абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Посилання заявника на вимоги ст. 79 та 88 ЦПК України є помилковим, оскільки зазначені норми регулюють питання достовірності доказів та виконання судових доручень щодо збирання доказів.

Види судових витрат визначені ст. 133 ЦПК України. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, віднесені витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог ст. 134 ЦПК України позивач разом із першою заявою по суті спору повинна була подати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Натомість, позивач обмежилася зазначенням у тексті позовної заяви лише вказівкою про те, що вона очікує понести певні витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн та додала лише документ, що підтверджує сплату нею судового збору в розмірі 1 073 грн. Попереднього (орієнтовного) розрахунку до суду подано не було.

Позивачем також не зазначено про те, що вона очікує понести витрати на професійну правничу допомогу відповідно до, напередодні укладеного, договору з адвокатом.

Після відкриття провадження у справі одну заяву по суті спору від імені позивача подав її представник за довіреністю Блізнєцов Д. Є. Його участь у справі, як представника за довіреністю, узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 60 ЦПК України. Зазначена особа прийняла участь в єдиному судовому засіданні в режимі відеоконференції. Зважаючи на малозначність справи судове засідання тривало всього 46 хвилин.

Позивач подала також і відповідь на відзив у якому також не зазначила про наявність укладеного договору на надання правничої допомоги та не надала до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат. Однак, після проголошення 20.11.2023 судом вступної та резолютивної частини рішення по суті спору представник позивача ОСОБА_1 24.11.2023 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення з вимогою про стягнення із відповідача 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

По суті така заява необґрунтована і містить посилання на норми ЦПК України, що не регулюють питання відшкодування судових витрат. Констатація факту укладення позивачем договору з адвокатом, котра не приймала участі в суді і не здійснювала представництво інтересів свого довірителя, як визначено у виданому нею ордері на надання правничої (правової) допомоги № 1061077 від 04.10.2023 не є безумовною підставою для відшкодування позивачу витрат за такою угодою.

Адвокат Петруніна В. В. не надавала позивачу правової допомоги в Переяслав-Хмельницькому міськрайонному суді Київської області відповідно до договору б/н від 04.10.2023. Інтереси позивача в суді представляв гр. ОСОБА_1 , котрий відповідно до виданої на його ім`я та ім`я ОСОБА_4 довіреності від 15.11.2023, не вправі очікувати на оплату свого представництва.

Із наданої суду копії договору про надання правової допомоги від 04.10.2023 адвокат Петруніна В. В. мала надати ОСОБА_2 певні послуги: консультація; складання позовної заяви та при необхідності інші процесуальні документи (чого взагалі бути не може, адже адвокат не уповноважена їх складати лише заяви по суті справи). Питання представництва інтересів позивача адвокатом Петруніною В. В. в Переяслав-Хмельницькому міськрайонному суді Київської області цим договором не передбачено. Отже, у виданому нею ордері, ймовірно, зазначено про іншу угоду від 04.10.2023, а в договорі від 04.10.2023 про певні види робіт адвоката за іншою подією, що мала місце 19.06.2023.

Акт №1 до цього договору, що є додатком до нього, свідчить про надання адвокатом консультацій, пошук правової позиції щодо стягнення моральної шкоди, складання позовної заяви та заяви про ухвалення додаткового рішення.

Вартість таких послуг складає 5 000 грн. Перелік послуг у цьому акті не відповідає переліку, зазначеному у договорі. Ймовірно, можливо припустити, що адвокат Петруніна В. В. надавала певні послуги позивачу, але вони не пов`язані з представництвом інтересів позивача саме в Переяслав-Хмельницькому міськрайонному суді Київської області, як це визначено в ордері, що є документом, який відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України підтверджує повноваження адвоката як представника позивача.

З огляд на це, суд не визнає подані представником позивача Блізнєцовим Д. Є. письмові докази на підтвердження понесених позивачем судових витрат витрат на професійну правничу допомогу, надану адвокатом Петруніною В. В. в даній справі належними, допустимими та достовірними.

За приписами ч. 2 ст. 134 ЦПК України суд у разі неподання стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивач не подала до суду відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат. Окрім того, подані її представником докази понесення таких витрат визнані судом неналежними, недопустимими та недостовірними.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в ухваленні додаткового рішення в частині стягнення витрат на оплату правничої допомоги адвоката Петруніної В. В.

Керуючись ст. 83, 137, 141, 270 ЦПК України, суд,

постановив:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О. І. Рева