Справа № 416/1425/14-ц
Провадження № 6/0186/86/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року м.Першотравенськ.

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Янжули С.А.

при секретарі - Лиман Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Луганський відділ державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

10 листопада 2023 року в провадження Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Луганський відділ державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, подана представником заявника - адвокатом Степанцовим В.Є.

В обґрунтування заяви зазначив, що у 2015 році заявнику Державною прикордонною службою було відмовлено у виїзді за межі України. Письмово відмову ОСОБА_1 не отримував. 01 жовтня 2021 року звернувся до адміністрації Державної прикордонної служби України з проханням проінформувати про наявні обмеження його виїзду за кордон. Головний центр обробки спеціальної інформації ДПС надав відповідь від 19 листопада 2021 року, за змістом якої стало відомо, що органами охорони державного кордону виконується ухвала Лутугинського районного суду Луганської області від 27 травня 2014 року (вказана дата реєстрації в ЄДРСР, фактична дата постановлення ухвали 27 лютого 2014 року) у справі № 416/1425/14-ц щодо тимчасового обмеження виїзду ОСОБА_1 за межі України.

Враховуючи те, що з 2014 року м.Луганськ, м. Лутугино знаходяться на тимчасово окупованій території, копію вказаної ухвали заявник отримав з ЄДРСР.

Ухвалою Лутугинського районного суду Луганської області від 27 лютого 2014 року у справі № 416/1425/14-ц задоволено подання відділу державної виконавчої служби Лутугинського районного управління юстиції Луганської області про обмеження у праві виїзду за межі України громадянину України - ОСОБА_1 і обмежено право виїзду за межі України громадянину України - ОСОБА_1 , без вилучення закордонного паспорту.

Цією ухвалою встановлено, що відділ державної виконавчої служби у Лутугинському районі звернувся до суду з поданням про обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_1 посилаючись на те, що у них знаходиться виконавче провадження № 28943573 від 29 вересня 2011 року з виконання виконавчого листа №2-5830 від 24 лютого 2006 року Ленінського районного суду Луганської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини.

В жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до правонаступника ВДВС Лутугинського РУЮ Луганський ВДВС у Луганському районі Луганської області з приводу виконання судового рішення про стягнення аліментів.

Луганський ВДВС у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції листом від 31 жовтня 2023 року №4652 повідомив заявника, що матеріали виконавчого провадження № 28943573 з виконання виконавчого листа № 2-5830 залишились за місцем попередньої реєстрації відділу виконавчої служби, на цей час це виконавче провадження втрачене.

За місцем попередньої реєстрації відділу виконавчої служби слід розуміти, що матеріали залишились у відділі державної виконавчої служби у Лутугинському районі, який (Лутугинський район) окупований з 2014 року.

Також, з цієї відповіді вбачається, що стягувач - ОСОБА_2 , після втрати виконавчого провадження, з дублікатом виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів до ВДВС не зверталася. Крім того, слід розуміти, що у виконавчої служби немає відомостей про місцезнаходження стягувача, немає інших відомостей, зокрема, про банківські реквізити стягувача для виконання судового рішення зі стягнення аліментів, тощо. Стягувач ОСОБА_2 , після окупації Лутугинського району і міста Луганськ у 2014 році, залишилася на окупованій території і відомостей про своє місцезнаходження та місцезнаходження доньки ОСОБА_3 стягувач заявнику не повідомляла.

За фактичними обставинами з 2014 року (майже 9 років) виконавче провадження № 28943573 втрачене і, відповідно, будь-яких виконавчих дії з виконання рішення про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 виконавчою службою весь цей час не здійснюється.

Одночасно, стягувач ОСОБА_2 очевидно втратила інтерес до даного питання, оскільки протягом тривалого періоду повторно не пред`являла виконавчий лист (дублікат) до виконання, і, як слід розуміти, із відповіді ВДВС, не цікавилась виконавчим провадженням.

За зазначеними вище обставинами немає підстав стверджувати, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання судового рішення в порядку, який встановлений Законом.

Самостійно виконувати таке рішення неможливо за відсутністю відомостей про місцезнаходження стягувача, яка залишилась на окупованій території.

Таким чином, судове рішення зі стягнення з ОСОБА_1 аліментів не виконується з об`єктивних причин.

Отже, з огляду на зазначені вище приписи законодавства, відсутності діючого виконавчого провадження, вважає, що підстав для застосування обмеження виїзду ОСОБА_1 за кордон, як заходу забезпечення виконання судового рішення, не має, і наявність такого обмеження порушає права ОСОБА_1 , встановлені статтею 33 Конституцією України, статтею 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

Просить суд скасувати обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , застосоване ухвалою Лутугинського районного суду Луганської області у справі №416/1425/14-ц від 27 лютого 2014 року.

У судове засідання заявник та його представник - адвокат Степанцов В.Є. не з`явилися, останній надав заяву про розгляд справи в його відсутність, заяву підтримує, просить її задовільнити.

Заінтересовані особи: ОСОБА_2 та Луганський відділ державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явилися, про дату розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не сповістили.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.6 ст.441 ЦПК України суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ленінського районного суду Луганської області №2-5830 від 24 лютого 2006 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, починаючи стягувати з 08 листопада 2005 року.

На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист №2-5830 та передано на примусове виконання.

29 вересня 2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у Лутугинському районі Луганської області було відкрито виконавче провадження №28943573.

В зв`язку із невиконанням боржником - ОСОБА_5 вказаного рішення суду, відділ державної виконавчої служби у Лутугинському районі Луганської області звернувся до Лутугинського районного суду Луганської області із поданням про обмеження права виїзду за межі України громадянину України - ОСОБА_1 , посилаючись на те, що боржник аліменти не сплачує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість по аліментах, яка, станом на 01 березня 2014 року становить 14 002,67 гривень.

Ухвалою Лутугинського районного суду Луганської області №416/1425/14-ц (провадження №6/416/278/14) від 27 лютого 2014 року подання відділу державної виконавчої служби у Лутугинському районі Луганської області було задоволене; обмежено право виїзду за межі України громадянину України - ОСОБА_1 , без вилучення закордонного паспорту. Виконання ухвали покладено на Державну прикордонну службу України.

Вказана ухвала суду перебуває на виконанні в Державній прикордонній службі України, до виконання боржником боргових зобов`язань.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 29 листопада 2016 року "Про утворення Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області" проведено реорганізацію Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Луганська Головного територіального управління юстиції у Луганській області, Артемівського відділу державної виконавчої служби міста Луганська Головного територіального управління юстиції у Луганській області, Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Луганська Головного територіального управління юстиції у Луганській області, Кам`янобрідського відділу державної виконавчої служби міста Луганська Головного територіального управління юстиції у Луганській області, на підставі чого було утворено Луганський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області.

На підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження", наказу Міністерства юстиції України від 25 листопада 2014 року №246/7 "Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області" та наказу Головного управління юстиції у Луганській області від 25 листопада 2014 року № 46-В "Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області" територіальні органи юстиції, що знаходяться на тимчасово неконтрольованій території, переміщено на територію підконтрольну українській владі (зі змінами від 10 серпня 2015 року № 221).

На підставі наказу Міністерства юстиції України від 17 грудня 2019 року № 4053/5 та наказу від 16 жовтня 2019 року № 3173/5 "Про утворення міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції України" Луганський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області виведено зі складу Головного територіального управління юстиції у Луганській області та введено до складу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

У 2021 році на підставі наказу Міністерства юстиції України від 25 червня 2021 року №2294/5 Про реорганізацію деяких відділів державної виконавчої служби Луганської області було утворено Луганський відділ державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), який реорганізовано шляхом злиття Луганського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та Лутугинського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Луганський відділ державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) є правонаступником зазначених відділів.

На підставі наказу Міністерства юстиції України від 16 листопада 2022 року № 5130/5 Про відділи державної виконавчої служби Луганський відділ державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства (м. Харків) виведено зі складу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та введено до складу перейменованого Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

27 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області із заявою, в якій зазначив, що на даний час строк виконання обов`язків зі сплати аліментів закінчився, у зв`язку з чим просить повідомити про закриття вказаного виконавчого провадження №28943573 та про відсутність заборгованості за цим провадженням.

Луганський відділ державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомило суд, що згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в Автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан.

Перевіркою даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень - окремого спецрозділу, який є архівною складовою частиною Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у Луганському відділі державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебував виконавчий лист від 24 лютого 2006 року №2-5830, виданий Ленінським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини, починаючи стягнення з 08 листопада 2005 року, до досягнення дитиною повноліття.

Встановлено, що виконавче провадження АСВП 28943573 з примусового виконання вказаного виконавчого листа від 24 лютого 2006 року №2-5830 - втрачене.

Відповідно до розділу XV Інструкції з організації примусового виконання рішень, рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 (редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5) втрачене виконавче провадження або його матеріали підлягають відновленню за заявою сторони виконавчого провадження або з ініціативи виконавця. Виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони можуть звернутися до суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, за видачею дубліката виконавчого документа.

Якщо відповідно до заяви боржника виконавче провадження, виконання за яким здійснювалось на тимчасово окупованій території України, необхідно відновити у зв`язку з наміром боржника виконати рішення або необхідністю припинення заходів примусового виконання рішень, таке виконавче провадження може бути відновлено без дубліката виконавчого документа.

У заяві повинно бути зазначено, про відновлення якого саме виконавчого провадження просить сторона виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, сторони виконавчого провадження, їх місце проживання чи місцезнаходження (у разі наявності вказаної інформації у сторони виконавчого провадження), обставини втрати матеріалів виконавчого провадження (перебування виконавчого провадження на тимчасово окупованій території), поновлення яких саме документів сторона вважає необхідним, для якої мети необхідне їх поновлення.

До заяви про відновлення втраченого виконавчого провадження чи його матеріалів можуть долучатися документи або їх копії, що збереглися у сторони виконавчого провадження, навіть якщо вони не посвідчені в установленому порядку.

У заяві про відновлення матеріалів виконавчого провадження, виконання за яким здійснювалось на тимчасово окупованій території, яка подається боржником, зазначаються обставини, які зумовлюють необхідність відновлення виконавчого провадження (намір виконати рішення, припинення заходів примусового виконання рішень у зв`язку з виконанням рішення у повному обсязі, скасуванням рішення, на підставі якого видано виконавчий документ тощо). У разі виконання боржником рішення у повному обсязі до заяви додаються квитанції, платіжні документи, що підтверджують сплату боргу за виконавчим документом, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження (у разі винесення відповідних постанов).

Станом на 28 листопада 2023 року до відділу не надходило заяви боржника, щодо відновлення втраченого виконавчого провадження, а також у відділі відсутні будь-які документи, які відповідного до вимог чинного законодавства були б підставою щодо відновлення втраченого виконавчого провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник-фізична особа - також про зміну місця роботи.

Згідно ч.3 ст.195 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи зі середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

На сьогоднішній день у відділі відсутні підтверджуючи документи, щодо сплати боржником аліментних платежів.

Матеріали виконавчого провадження у паперовому вигляді відсутні та знаходяться за місцем попередньої реєстрації відділу державної виконавчої служби, здійснити вивезення виконавчих проваджень на сьогодні не виявляється можливим, у зв`язку з небезпекою для життя працівників.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень, врегульовані Розділом VІ ЦПК України.

В силу ст.441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Статтею ст.33 Конституції України визначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати Україну, за винятком обмежень, встановлених законом.

Винятки з зазначеного права, гарантованого законом, передбачені ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», відповідно якої громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, як випливає зі змісту наведеної ст.441 ЦПК України, є заходом забезпечення виконання судового рішення.

З аналізу наведеної норми процесуального законодавства випливає, що для застосування такого суворого заходу забезпечення виконавчого провадження необхідна наявність сукупності таких передумов, як: наявність невиконаного зобов`язання і обґрунтовані підстави вважати, що боржник ухилятиметься від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань шляхом виїзду за межі держави; застосування ж такого заходу не повинно бути свавільним.

Відповідно до ч.ч. 5, 8 ст.441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Тобто, звертаючись до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, боржник повинен довести факт зміни обставин, які стали підставою для застосування до нього відповідного заходу.

З поданої заяви обставинами, які змінилися з дати постановлення судом ухвали від 27 лютого 2014 року є те, що стягувач з дитиною залишилася проживати на тимчасово окупованій території України, дитина досягла повноліття, матеріали виконавчого провадження втрачені на даний час, стягувач не зверталася із дублікатом виконавчого листа до відділу виконавчої служби.

У той же час, суду не надано доказів того, що заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 01 березня 2014 року становила 14 002,67 гривень, а на даний час є значно більшою, погашена боржником ОСОБА_1 , що останній намагався вжити всі необхідні заходи для погашення заборгованості по аліментах, звертався з цього приводу до відділу виконавчої служби, надавав відповідні квитанції, звертався із заявою про відновлення втраченого виконавчого провадження, тощо.

Наявність заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечувалася.

Суд зазначає, що ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом.

На підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

З огляду на вказане, суд вважає, що останній зловживає своїми правами в рамках здійснення виконавчого провадження, реального виконання рішення суду не відбувається.

Суду не надано доказів, що за час, який минув з дня постановлення ухвали про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, останнім здійснені належні дії для виконання рішення суду та змінились обставини, за існування яких покладено на боржника зазначене обмеження.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень в Україні покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухвалене будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова «судового розгляду». При цьому, неодноразово зазначалося, що на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Виконання будь-якого рішення суду є складовою права на справедливий суд та обов`язковою стадією процесу правосуддя, що визначено ст. 6 Конвенції.

Отже, суд вважає, що обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України ґрунтується на законі, переслідує легітимну мету, діє з метою захисту прав ОСОБА_2 , сприятиме виконанню рішення суду та запобігатиме ухиленню заявника від виконання законних вимог державного виконавця.

Виконавче провадження не закрите у зв`язку з виконанням зобов`язань, а втрачене.

Згідно ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Відповідно до розділу XV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5) втрачене виконавче провадження або його матеріали підлягають відновленню за заявою сторони виконавчого провадження або з ініціативи виконавця. Виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони можуть звернутися до суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, за видачею дубліката виконавчого документа. Якщо відповідно до заяви боржника виконавче провадження, виконання за яким здійснювалось на тимчасово окупованій території України, необхідно відновити у зв`язку з наміром боржника виконати рішення або необхідністю припинення заходів примусового виконання рішень, таке виконавче провадження може бути відновлено без дубліката виконавчого документа. У разі відновлення виконавчого провадження за ініціативою виконавця він у постанові роз`яснює сторонам право надати документи виконавчого провадження, їх копії, інші документи або відомості, що стосуються втраченого виконавчого провадження. Для відновлення виконавчого провадження чи його матеріалів виконавець використовує відомості автоматизованої системи виконавчого провадження про винесені постанови та інші документи виконавчого провадження, інформацію та документи, одержані ним, у тому числі від сторін виконавчого провадження.

Тобто, втрачене виконавче провадження може бути відновлене, в тому числі й за заявою боржника, у разі, якщо він дійсно має намір виконати рішення суду про стягнення з нього аліментів на дитину.

З огляду на викладене, з урахуванням несплати аліментів та наявності заборгованості, а отже, невиконання ОСОБА_1 зобов`язань, згідно з рішенням Ленінського районного суду Луганської області №2-5830 від 24 лютого 2006 року, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви останнього про скасування тимчасового обмеження у прав виїзду за межі України.

Відповідно до ч. 8 ст. 441 ЦПК України відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. ст. 258-261, 441 ЦПК України, -суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Луганський відділ державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: С.А.Янжула.