ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/2474/14-ц Провадження № 8/636/1/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2023 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області

в складі головуючого судді: Гуменний З.І.,

за участю секретаря судового засідання Зіник А.М.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника - адвоката Шандули О.О.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача - адвоката Юрченко В.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими та виключними обставинами, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд рішення Чугуївського міського суду Харківської області по справі № 636/2474/14-ц про визнання шлюбу недійсним, в якій просить виправити допущене порушення державою п. 1 ст. 6 і ст. 13; п. 1 протоколу Конвенції про захист прав людини й основних свобод; встановити у рішенні суду порушення статей і протоколів Конвенції; переглянути судове рішення від 17.12.2019 за нововиявленими та виключними обставинами у межах виявлених обставин - фальсифікації доказів; перевірити наявність або відсутність підстав для висновку про те, що облік таких обставин мав би вирішальне значення в рішенні спору; скасувати судове рішення суду першої інстанції у повному обсязі; відновити провадження по справі № 636/2474/14-ц «Про визнання шлюбу недійсним» в справі настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану і призначити її на новий розгляд.

У своїй заяві заявник посилається на те, що пройшовши усі сходи Судової влади Україні, і не отримавши законного та справедливого судового рішення, заявник із батьком, представником якого вона приймала участь у справі, як громадяни України, вирішили звернутися до Європейського Суду з прав людини, тому що національними судами були ухвалені рішення в порядку цивільного судочинства з порушенням вимог Конвенції - п. 1 ст. 6 та ст. 13, що й зазначив у своєму рішенні Європейський суд по справі «Макаров та інші проти України» (заява № 49715/18 та 2 інші заяви), Питання перегляду рішення національної судової інстанції відповідно до рішення Європейського суду регулює Цивільний процесуальний кодекс України. Заявник вимушена клопотати про перегляд судового рішення суду першої інстанції згідно ст. 425, з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої етапі 423 ЦПК за нововиявленими та виключними обставинами до суду, який ухвалив судове рішення, оскільки в справі маються обставини, передбачені ст. 423 главі 3 розділу V Цивільного процесуального кодексу України, які й виявляються підставою для перегляду справи, внаслідок порушенням Україною міжнародних зобов`язань при розгляді судових актів національних судів: «встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною (серед іншого, рішенням Європейського суду), порушення Україною - міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом» (п.2 третя частина ст. 423 ЦПК України) -«виключні обставини». Також, підставою для перегляду справи заявник вказує істотні для неї обставини, що не встановлені судом, та не були, і не могли бути відомі особі, яка звернулася з заявою, виявляються: «нововиявлені обставини». Обґрунтуванням необхідності перегляду судового рішення у зв`язку з ухваленим рішенням Європейського суду виявляються наступні факти: Згідно чинного законодавства України передбачено загальний порядок виконання рішень Європейського суду з прав людини, встановленого Законом України № 3477-IV від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якого виконанням рішення Європейського суду є: а) виконання рішення обов`язковим для виконання Україною згідно ст.46 Конвенції (ст. 2 «Виконання рішення»); б) виплата Стягувачеві (Заявникові) відшкодування справедливої компенсації державою Україна ( ст.8 «Виплата відшкодування»); в) вжиття додаткових заходів індивідуального характеру (ст. 10 «Додаткові заходи індивідуального характеру»,) з метою забезпечення відновлення порушених прав, які передбачають можливість повторного розгляду справи, включаючи відновлення провадження в справі настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який Стягувач мав до порушення Конвенції про захист прав людини і основних свобод. Заявник також зазначає, що безумовно, виплата справедливої компенсації (відшкодування) державою за рішенням Європейського суду являє собою важливий елемент його виконання, однак, сама по собі, вона не може виправити допущене порушення державою і єдиним ефективним засобом для такого виправлення і приведення стану заявника в той же стан, у якому він перебував до порушення Конвенції (restitutio in integrum), є відновлення провадження та повторний розгляд справи за нововиявленими та вийнятковими обставинами в разі встанови Конституційним Судом України в національній судовій інстанції (відповідно до Закону, цей елемент виконання являє собою «вжиття додаткових заходів індивідуального характеру»).

Відповідачем наданий відзив на заяву, в якому просить відмовити в задоволенні заяви про перегляду рішення посилаючись на наступне.

Щодо вимог виправити допущене порушення державою п. 1 ст. 6, ст. 13 п.1 протоколу Конвенції про захист прав людини й основних свобод та встановити у рішення суду порушення статей і протоколів Конвенції вказано, що предметом позову по справі № 636/2474/14 є визнання недійсним шлюбу, що був укладений між ОСОБА_3 та відповідачем, однак враховуючи, що позовні вимоги, викладені в п.1 .2. прохальної частини заяви про перегляд, в позовній заяві не заявлялись, предметом первісного розгляду по справі № 636/2474/14, не були, відповідно, вони не можуть бути предметом розгляду на підставі Заяви про перегляд, так як є фактично новими позовними вимогами, і не можуть розглядатися на такій стадії судового процесу, як перегляд рішення. Також зазначено, що з заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та доданих до неї документів вбачається, що ОСОБА_1 захистила своє право на справедливий розгляд справи упродовж розумного строку шляхом звернення до ЄСПЛ: за результатами її звернення ЄСПЛ 6 жовтня 2022 року прийнято рішення у справі «Макаров та інші проти України», яким встановлено факт надмірної тривалості розгляду цивільного провадження по справі за позовом ОСОБА_4 у національних судах України, та присуджено в якості відшкодування моральної та матеріальної шкоди 500 євро. Однак додаткові заходи індивідуального характеру, вказаним рішенням ЄСПЛ не визначено, відповідно, вони не можуть бути застосовані судами при судовому провадженні по справі № 636/2474/14.

Щодо вимог переглянути судове рішення від 17.12.2019 за нововиявленими та виключними обставинами у межах виявлених обставин-фальсифікації доказів зазначено, що з тексту Заяви про перегляд рішення вбачається, що заявник вважає нововиявленим обставинами таке: - фальсифікація доказів (свідомо неправдиві покази стороною відповідача, завідомо неправдивий висновок експерта з судово-психіатричної експертизи); - навмисне знищення доказів судом 1-ї інстанції, а виключними обставинами заявник вважає винесенні ЄСЗПЛ рішення за її скаргою 06 жовтня 2022 року.

Відповідач вказує, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову. Зміст вказаних правових норм свідчить про те, що необхідними умовами (ознаками) нововиявлених обставин, є те, що вони існували на час розгляду справи: ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Вказана правова позиція викладена в багаточисельній судовій практиці Верховного Суду, а також в постанові Пленуму ВССУ від 30.03.2012 р. № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами».

Відповідач вважає, що заявлені в Заяві підстави для перегляду рішення не можна вважати нововиявленими обставинами, вказані підстави є вимогами Заявника про переоцінку доказів, що були оцінені судом 1-ї та апеляційної інстанції в процесі розгляду справи, а рішенням ЄСЗПЛ від 06.10.2022 встановлено факти порушення судами України виключно строків розгляду справи № 636/2474/14, будь-яких інших порушень не встановлено, про вказане свідчить незастосування ЕСПЛ до держави Україна заходів додатково впливу, які передбачені статтею 10 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»

Щодо посилання Заявника на існування виключних обставин відповідач зазначає, що заявником не було надано жодного доказу факту порушення Україною будь-яких міжнародних зобов`язань при вирішенні судами справи № 636/2474/14, при розгляді вказаної справи позовні вимоги щодо міжнародних зобов`язань заявлені не були та, відповідно, не розглядались.

Крім того відповідач вказує, що при розгляді Заяви про перегляд просить суд прийняти до уваги, що позивачем по справі № 636/2474/14 є ОСОБА_4 , його представником була ОСОБА_1 і до Заяви про перегляд ОСОБА_1 подано копію спадкового договору від 11.08.2014, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , предметом якого є житловий будинок АДРЕСА_1 , та копію свідоцтва про смерть Позивача - ОСОБА_4 . Відповідач вважає, що вказані документи підтверджують лише факт переходу на підставі вказаного договору права власності на будинок, що був предметом Спадкового договору від 11.08.2014, але не свідчить про перехід до ОСОБА_1 всіх прав та обов`язків померлого, що дає підстави здійснити заміну Позивача на його правонаступника в судовому процесі і вказане свідчить про недостатність підстав вважати, що Заява про перегляд подана уповноваженою на те особою.

Заявником подана відповідь на відзив, у якій представник заявника не погоджується з вимогам відповідача, викладеними у відзиву на позовну заяву та не визнаються (визнаються) повністю (частково).

Так зазначено, що статтею 365 ЦПК України визначено порядок розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у цивільному судочинстві, обов`язок повідомлення осіб про час і місце розгляду, повноваження суду за наслідками розгляду та право апеляційного оскарження і у ч. 2 ст. 365 ЦПК України зазначено, що розгляд заяви здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд; розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. Отже, суд має повноваження за наслідком розгляду заяви не лише скасувати рішення, але й прийняти нове рішення по суті справи. Представник заявника вважає, що позиція представника відповідачки щодо неможливості переглянути справу по суті і винести нове рішення у справі не ґрунтується на чинному законодавстві та судовій практиці. Заявницею ОСОБА_1 подана заява до суду першої інстанції не використовується як прихована апеляція (замасковане оскарження), а направлена, суто, для виправлення судової помилки суттєвого характеру, яка виникла з причин, що не залежать від суду, позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Биченко А., які брали участь у справі.

Також вказано, що у справі про недійсність шлюбу, у будь-якому випадку, розмір присудженої ЄСПЛ компенсації був сміховинним у порівнянні з вартістю майна померлого сина, і того величезних матеріальних і моральних збитків, заподіяних заявнику ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_2 , тому факт присудження позивачу ОСОБА_4 такої мізерної компенсації не може позбавити його статусу «жертви», яке він мав, і продовжує мати його правонаступник ОСОБА_1 .

У судовому засіданні заявник та представник заявника підтримали заяву та просили скасувати рішення.

Відповідач та її представник у судовому засіданні просили суд відмовити в задоволені заяви ОСОБА_1 посилаючись на обставини, які викладені в відзиві.

Вислухувавши учасників судового засідання, вивчивши надані документи, перевіривши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

17.12.23019 Чугуївським міським судом Харківської області ухвалено рішення, яким в задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про визнання шлюбу укладеного 21 серпня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 недійсним та визнання ОСОБА_4 спадкоємцем 1 черги відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 20.08.2020, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , залишено без задоволення та рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 17 грудня 2019 року залишено без змін. Так суд апеля2ційної інстанції вказує, що ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, обґрунтовано виходив із відсутності підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач не довів наявності передбачених законом підстав для визнання шлюбу недійсним (відсутності вільного волевиявлення ОСОБА_3 на укладення шлюбу з ОСОБА_6 ), що є підставою для відмови у задоволенні позову і позивачем не доведено, що покійний ОСОБА_3 не мав волевиявлення на укладення оспореного позивачем шлюбу, оскільки не усвідомлював значення своїх дій. Також зазначено, що належних, допустимих та достатніх доказів того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 зареєструвавши шлюб і не мали наміру утворювати сім`ю, суду надано не було, колегія суддів погодилась з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволені позову, а доводи апеляційної скарги не дали підстави для висновку, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального і процесуального права та зводяться значною мірою до переоцінки доказів у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 29.09.2020 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 17.12.2019 та постанову Харківського апеляційного суду від 20.08.2020 по даній справі.

ОСОБА_1 захистила своє право на справедливий розгляд справи шляхом звернення до Європейського Суду з прав людини. За результатами її звернення ЄСЗПЛ 6.10.2022 прийнято рішення у справі «Макаров та інші проти України», яким встановлено факт надмірної тривалості розгляду цивільного провадження по справі за позовом ОСОБА_4 у національних судах України, та присуджено в якості відшкодування моральної та матеріальної шкоди 500 євро. Будь-які додаткові заходи індивідуального характеру, вказаним рішенням ЄСЗПЛ не визначено.

Згідно з ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 424, 426 ЦПК України.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з ч. 3 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є: 1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Як вбачається із рішення ЄСПЛ у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia, заява № 69529/01) та рішення у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v. Moldova № 2, заява № 19960/04), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Однак заявник жодного доказу, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду, заявником не надано. До того ж Європейським Судом по суті спору у справі жодного висновку не зроблено.

Згідно правових висновків, викладених в чисельних постановах ВС (зокрема, постанови від 11.09.2017 №2-573/2008, від 21.11.2016 №6-28/11), суд обґрунтовано відмовляє у задоволенні заяв про перегляд, оскільки виконанням рішень ЄСПЛ у такому випадку є виключно виплата справедливої сатисфакції, а підстави для перегляду справи відсутні, оскільки повторний розгляд справи не відновить порушених прав, викликаних тривалістю цивільного провадження у справі за його позовом та не усуне такого недоліку як відсутність у національному законодавстві ефективних засобів юридичного захисту.

Тому, суд погоджується з доводами відповідача що підстави для задоволення заяви про перегляд рішення відсутні.

Крім того суд вважає за необхідне зазначено наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 19/028-10/13 від 30.06.2020 (пункти 7.4-7.5) зазначено, що процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення.

Отже вимоги заявника щодо скасування судового рішення у повному обсязі, відновлення провадження у справі і призначити її на новий розгляд безпідставні.

Відповідно до висновку, викладеному у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18, відповідно до якого Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Обставини, викладені заявником у заяві не є нововиявленими.

У пункті 33 рішення у справі «Христов проти України» (заява № 24465/04) Європейський Суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), заява N 28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII, у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, пункт 42).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (пункт 34), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява N 52854/39, пункт 52, ECHR 2003-IX, у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, пункт 43).

У рішенні у справі «Вієру проти Республіки Молдова» (Vieru v Republic of Moldova) Суд постановив, що рішення про перегляд остаточних рішень повинні відповідати відповідним законодавчим критеріям; і зловживання такою процедурою цілком може суперечити Конвенції. Завдання Суду полягає у визначенні того, чи застосовувалася ця процедура у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції, і таким чином забезпечувалося дотримання принципу правової визначеності. При цьому Суд повинен мати на увазі, що в першу чергу відповідальність національних судів полягає у тлумаченні положень національного законодавства (пункт 14, заява № 25763/10).

Отже, суд дійшов висновку про те, що факт надмірної тривалості розгляду цивільного провадження, встановлений Європейським Судом, не є виключною обставиною для перегляду судового рішення, а нововиявленими обставинними цей факт також не може вважатися, тоді як інші нововиявлені обставини у заяві не вказані, отже заявником не доведено наявність підстав для перегляду рішення суду за нововиявленими чи виключними обставинами, підстави вказані в заяві не є нововиявленими чи виключними обставинами, тому у задоволенні заяви позивача слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 161,165, 170, 171, 258-261, 429 ЦПК України, суд,-

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими та виключними обставинами рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 17.12.2019 по справі № 636/2474/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про визнання шлюбу недійсним відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя -

Повний текст ухвали виготовлений 01.12.2023.