печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2023 року Печерський районний суд міста Києва в складі: головуючого - судді Волкової С.Я. за участю секретаря судових засідань Зінченко М.М., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей,

установив:

19.09.2022 р. ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до відповідача ОСОБА_2 , просив розірвати договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, укладений між ними 31.01.2020 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кийовою В.В., посилаючись на те, що 03.02.2020 р. рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 03.02.2020 р. шлюб між ними, зареєстрований 05.06.2009 р., актовий запис № 280, розірвано; в шлюбі народжено двоє дітей донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ними було досягнуто згоди щодо участі у вихованні та утриманні спільних дітей, про що було укладено договір, за умовами якого здійснює виплати аліментів на кожну дитину, а відповідач не перешкоджає у спілкуванні та проведенні спільного часу з дітьми, однак ці умови виконувалися ними до 24.02.2022 р. Він в повному обсязі не може виконувати вимоги щодо сплати аліментів, також вдруге одружився, має іншу родину, яку опікує і утримує, відповідач не виконує умови договору щодо безперешкодного спілкування та проведення часу з дітьми.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 12.10.2022 р. матеріали позовної заявиОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей направлено до Печерського районного суду міста Києва; матеріали позовної заяви надійшли до суду 30.11.2022 р., 06.12.2022 р. передано судді (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2022 р.).

Ухвалою суду від 07.12.2022 р. відкрито провадження у справі.

Відповідачем ОСОБА_2 відзив на позовну заяву не подано.

Ухвалою суду від 16.03.2023 р. закрито підготовче провадження у справі.

Суд, вислухавши позивача ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини і дійшов наступних висновків.

Встановлено, що 31.01.2020 р. між ОСОБА_2 (мати), з однієї сторони, та ОСОБА_1 (батько), з другої сторони, був укладений договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кийовою В.В., й загальні положення договору свідчать, що батьки домовились про місце проживання дітей та про порядок здійснення батьківських прав матір`ю та батьком, який проживатиме окремо від дітей. Місцем проживання дітей батьки визначили місце проживання матері за адресою: АДРЕСА_1 . У разі зміни місця проживання дітей мати зобов`язується попереджувати батька із вказанням точного місця проживання дітей не пізніше одного місяця з моменту зміни місця проживання (пункти 1.2, 1.3 розділу 1 договору «Предмет договору»). Порядок здійснення батьківських прав визначено розділом 2 договору; права та обов`язки сторін визначено розділом 3 договору; аліментні зобов`язання - розділом 4 договору.

Згідно пункту 5.1 розділу 5 договору цей договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення і діє до моменту досягнення старшою дитиною повноліття; кожна сторона зобов`язується виконувати обов`язки, покладені на неї цим договором, та сприяти іншій стороні у виконанні її обов`язків (пункт 5.2 розділу 5 договору).

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, та вказано, що: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Встановлено, що протягом січня-лютого 2020 р. в провадженні Дніпровського районного суду міста Києва знаходилась цивільна справа № 755/100/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Позивач ОСОБА_2 пред`явила в суді позов про розірвання шлюбу, свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 05.06.2009 р. сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; протягом декількох років сторони проживають окремо, шлюбні відносини фактично припинені.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 03.02.2020 р., що набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 05.06.2009 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Гагарінського управління юстиції у місті Севастополі, актовий запис № 280, розірваний.

При винесенні рішення суд вважав встановленим, що між сторонами 05.06.2009 р. було укладено шлюб; що сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; що сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть; спору щодо визначення місця проживання малолітніх дітей та поділу майна на час розгляду справи у сторін немає; що позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не можливе, відповідач згодний з цим в повному обсязі. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вимогами до відповідача ОСОБА_2 про розірвання договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, свої вимоги обґрунтовує статтею 3 ЦПК України, що регулює законодавство про цивільне судочинство, й в позовній заяві зазначає, що підстави звернення до суду відповідно до частини другої статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, що держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України), що згідно з першим реченням частини четвертою статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом (стаття 55 Конституції України).

Втім згідно частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так, на підтвердження заявлених позовних вимог про розірвання договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей позивачем ОСОБА_1 надано копії: сторінок свого паспорту, картки платника податків, сторінок паспорту ОСОБА_2 , картки платника податків, свідоцтва про шлюбу серії НОМЕР_1 , видане 10.10.2020 р., рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 03.02.2020 р. у справі № 755/100/20, свідоцтв про народження дітей НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, довідки Акціонерного товариства «Київський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут «Енергопроект» № 018 від 12.09.2022 р.

Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Згідно пункту 5.3 розділу 5 укладеного між сторонами договору у разі вступу одного з батьків у шлюб, а також виникнення інших обставин, що можуть призвести до істотних змін у звичайному житті дітей, у разі зміни матеріального стану, погіршення здоров`я будь-якої зі сторін до договору, якщо сторони погодилися, вносяться зміни або доповнення шляхом укладення додаткового нотаріального посвідченого договору. Таким же шляхом цей договір може бути розірвано. Одностороння відмова від виконання договору або одностороння зміна його умов не допускається. При відсутності домовленості між сторонами питання зміни чи розірвання цього договору вирішується в судовому порядку.

Так, розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї сторони має місце якщо це прямо передбачено в конкретному договорі або в законі щодо даного виду договору. В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає про те, що договір має бути розірваний через його порушення відповідачем, однак жодного доказу на підтвердження цього з обґрунтуванням обставин, які б могли призвести до можливого розірвання договору, суду не надав. При цьому із пояснень в судовому засіданні позивача вбачається, що він безперешкодно спілкується із донькою, суд вбачає, порядок спілкування з дітьми ним визначено самостійно.

За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження, отже у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 280, 354, 355 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ).

Суддя Волкова С.Я.