Справа № 526/2662/22
Провадження № 2/526/179/2023
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 травня 2023 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді Тищенко Л. І.
з участю секретаря Синепол С. А.
розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Українська універсальна біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним,
до суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Українська універсальна біржа про визнання договору купівлі-продажу, не посвідченого нотаріально, дійсним.
У позовній заяві позивач вказує, що 03 жовтня 1998 року, на основі біржового контракту № Н-183, він уклав іцз ОСОБА_2 договір купівлі-продажу житлового будинку № Н- 183 на Українській універсальній біржі, відповідно до якого отримав у власність жилий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна зареєстровано в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації та 05 жовтня 1998 року зроблено реєстровий напис у реєстрову книгу № 4 за № 658. Із дати підписання даного договору і до цього часу володіє будинком, сплачує комунальні платежі. Коли він вирішив у будинку зареєструвати свого сина та його сім`ю, а також зареєструвати право власності на вказане будинковолодіння, то не зміг цього зробити, оскільки його повідомили, що біржовий договір купівлі-продажу оформлений з порушенням, а саме не завірений нотаріально, тому є недійсним. Вказані обставини обмежують його права на здійснення дій, пов`язаних з оформленням відповідних витягів про право на власність, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 14.12.2022 відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 02.03.2023 справу призначено до судового розгляду.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, у встановлений судом строк відзиву не надала, направлені на її адресу місця реєстрації, поштові повідомлення про час та місце розгляду справи повернуті до суду без вручення.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 131 ЦПК України - учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Представник третьої особи Української універсальної біржі у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Українська універсальна біржа про визнання договору купівлі-продажу, не посвідченого нотаріально, дійсним, підлягають до задоволення, з таких підстав.
Судом встановлено, що 03 жовтня 1998 року на Українській універсальній біржі між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу № Н- 183 жилого будинку з господарськими будівлями, що складається з жилого будинку А1, сараю Б, сараю Г, погреба В, сараю Д, колодязя К, огорожі №1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна зареєстровано в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації та 05 жовтня 1998 року зроблено реєстровий напис у реєстрову книгу № 4 за № 658.
У п. 6.5 даного Договору зазначено, що на підставі ст. 15 Закону України від 10 грудня 1991 року «Про товарну біржу» договір не підлягає нотаріальному посвідченню.
Статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» №1954-12 від 10.12.1991 (в редакції чинної на той час) передбачалось, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню.
При укладанні договору купівлі-продажу від 03 жовтня 1998 року сторони керувались ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», а тому вважали, що договір купівлі-продажу будинку укладено згідно вимог чинного на той час законодавства.
Але цей Закон вступив у протиріччя з діючою на час укладення договору купівлі-продажу нормою цивільного законодавства - ч. 1 ст. 227 Цивільного Кодексу України (в редакції 1963 року), яка вимагала нотаріальної форми посвідчення договорів купівлі-продажу житлового будинку, під страхом їх недійсності (стаття 47 ЦК України в редакції 1963 року).
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
Оскільки спірний договір купівлі-продажу житлового будинку укладався сторонами 03 жовтня 1998 року, тому до даних правовідносин необхідно застосувати норми матеріального права, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК УРСР в редакції 1963 року.
Згідно ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Аналогічне положення містить ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України (в редакції 2003 року, який набрав чинності з 1 січня 2004 року), а саме: якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Частина друга ст. 47 ЦК УРСР в редакції 1963 року і частина друга ст. 220 ЦК України застосовується до правовідносин у разі, коли сторони уклали правочин, зміст якого відповідав волі сторін, і лише форма його укладання не відповідала встановленим законом вимогам.
Як свідчать матеріали справи, договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями від 03 жовтня 1998 року був підписаний сторонами правочину - Продавцем ОСОБА_2 та Покупцем ОСОБА_1 , зареєстрований на Українській універсальній біржі. Сторони договору при його укладенні на біржі досягли згоди по усім суттєвим умовам.
При цьому продавець будинку засвідчив своїм підписом, що відчужувана ним нерухомість на момент укладення угоди не продана, не подарована, не заставлена, в спорі та під арештом не знаходиться (п. 6.1 Договору).
Відповідно до п. 2.5 цього Договору правовстановлюючим документом на житловий будинок у продавця було Свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок, видане виконкомом Сарівської сільської ради від 28.09.1998 №658 та зареєстроване в Полтавському БТІ в книзі № 4 під реєстровим номером № 658.
Отже, вказаний договір купівлі-продажу укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.
Згідно ст. 47 цього Кодексу недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, вправі визнати угоду дійсною.
В укладеному договорі купівлі-продажу сторони повністю оговорили усі істотні умови у тексті біржового договору, всі зобов`язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі. Також факт купівлі-продажу будинку і виконання умов укладеного договору ніким не оскаржено і ніким не оспорюється.
На теперішній час у позивача виникла необхідність у реєстрації сина та його сім`ї у будинку та реєстрації права власності на вказане домоволодіння у Державному реєстрі , однак державним реєстратором відмовлено у проведені реєстраційних дій, посилаючись на те, що договір купівлі-продажу будинку підлягає нотаріальному посвідченню.
Отже, оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, укладений 03 жовтня 1998 року, між ОСОБА_2 з однієї сторони, та ОСОБА_1 , з другої сторони, на Українській універсальній біржі за № Н-183 відповідав волі сторін, умови договору ними виконані в повному обсязі, договір пройшов відповідну державну реєстрацію, а враховуючи те, що на даний час провести нотаріальне посвідчення правочину неможливо, суд вважає, що є підстави для визнання його дійсним.
Керуючись статтями 12, 81, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, статтями 47, 227 ЦК УРСР, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Українська універсальна біржа про визнання договору купівлі-продажу, не посвідченого нотаріально, дійсним задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу від 03 жовтня 1998 року № Н-183 жилого будинку з господарськими спорудами, що складається з жилого будинку А1, сараю Б, сараю Г, погреба В, сараю Д, колодязя К, огорожі №1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , згідно біржових торгів на Українській універсальній біржі та зареєстрований у Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації 05 жовтня 1998 року, про що зроблено реєстровий напис в реєстрову книгу № 4 за № 658.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне судове рішення складено 29 травня 2023 року.

Відомості, що не проголошуються:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Міським відділом міліції Дзержинського райвиконкому м. Харків, проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа Українська універсальна біржа, , адреса: вул. Шевченка, 52, м. Полтава.

Головуючий Л. І. Тищенко