Справа № 739/634/23
Провадження № 2/739/165/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді - Іващенка І.К.

за участі секретаря Шкурат О.Г.

позивача 1 ОСОБА_1 ,

законного представника позивача 2 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Новгород-Сіверський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 1: ОСОБА_1 та позивач 2: ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання право спільної часткової власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , у наступних розмірах: 1/9 частки в праві спільної часткової власності за позивачем 1 ОСОБА_1 ; 1/9 частки в праві спільної часткової власності за позивачем 2 ОСОБА_2 .

Свої позовні вимоги позивачі мотивують тим, що після смерті їх баби відкрилася спадщина, до складу якої входить батькова 1/3 частка в праві спільної часткової власності на квартиру, яка розташована по АДРЕСА_1 та з якої позивачі отримали 2/9 частки в порядку ч. 4 ст. 1268 ЦК України.

Батько позивачів ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Факт належності ОСОБА_5 права на частку підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 03.02.1995. Свідоцтво на право власності було втрачено, в зв`язку з чим позивачі звернулись до ЗМІ з відповідним повідомленням.

В зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві нотаріус відмовився видати свідоцтво на право власності у розмірі 1/9 кожному позивачу. В зв`язку з чим вони змушені звернутись до суду.

Позивач 1 ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, а судові витрати у виді судового збору просила покласти на неї.

Законний представник позивача 2 ОСОБА_2 ОСОБА_3 в судовому засіданні позов просила задовольнити, а судові витрати у виді судового збору просила покласти на позивача 2.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення.

Згідно із ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч. 1ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Суд, вивчивши матеріали справи, а саме: свідоцтво про смерть ОСОБА_5 , серії НОМЕР_1 від 16.07.2019; свідоцтво про смерть ОСОБА_6 , серії НОМЕР_2 від 14.07.2020; свідоцтво про народження ОСОБА_1 , НОМЕР_3 виданого 01 жовтня 2004 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Новгород-Сіверського районного управління юстиції Чернігівської області; свідоцтво про народження ОСОБА_2 , серії НОМЕР_4 виданого 23 листопада 2005 року, Виконкомом Дігтярівської сільської ради, Україна; довідку органу приватизації Новгород-Сіверський «Райагробуд» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; довідку про оціночну вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 та, враховуючи визнання позову відповідачем, вважає позовні вимоги позивачів обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам па праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

Згідно з ч. 1ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Згідно ст. 380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Відповідно ч.1, ч.5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Таким чином позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належить по 1/9 частки в порядку спадкування на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст.317, 355, 356, 358, 1268 ЦК України, ст.ст.76-81, 89, 95,200, 206, 247, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 ), 1/9 частку в праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 ), 1/9 частку в праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку передбаченому ст.ст.351-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Позивач1: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Позивач2: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_7 .

Суддя І.К. Іващенко