Справа № 566/470/23
провадження № 2/566/184/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року смт. Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Хомицької А. А.,

при секретарях Лотоцькій О. А., Ковальчук О. В.,

з участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Панчини П. Є.,

представника відповідача Рівненської обласної прокуратури - Кужекіної І. І.,

представників Державної казначейської служби України Коніщук І. М., Панасюк А. В., Мухаровського В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Млинів Рівненської області в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Рівненської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції у Рівненській області про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та судових витрат, завданих незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури, -

ВСТАНОВИВ:

До Млинівського районного суду Рівненської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Рівненської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції у Рівненській області про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та судових витрат, завданих незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури.

Позовна заява обґрунтована тим, що слідчим відділенням Млинівського відділення поліції Дубенського відділу поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області за повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.06.2017 року було відкрито кримінальне провадження № 0000076 (ЄРДР від 02.11.2017 року) за фактом ухилення від навчальних зборів позивачем ОСОБА_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 337 КК України. 13 грудня 2017 року слідчим СВ Млинівського відділення поліції Дубенського відділу поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області Гасяком Р. Г. позивача було повідомлено про підозру, яку в той же день йому вручено. З того часу він знаходився в постійній стресовій ситуації, оскільки фактично до 29 листопада 2022 року, тобто протягом 5 років вимушений був доводити свою невинуватість, виправдовувати себе перед органами досудового слідства, прокуратури, суду, знайомими, та спростовувати те, в чому його звинувачують. 13 лютого 2018 року йому було вручено обвинувальний акт і надано статус обвинуваченого у вчиненні злочину проти держави. Після направлення справи в лютому 2018 року до Млинівського районного суду Рівненської області до ухвалення виправдувального вироку, а саме до 20 вересня 2021 року позивач перебував у постійній напрузі та пригніченому нервовому стані, намагався повернути своє чесне ім`я та репутацію перед родиною, односельчанами, знайомими, що постійно завдавало йому моральних та душевних страждань, матеріальної шкоди та невпевненості у завтрашньому дні. Зазначене мало місце аж до 29 листопада 2022 року, тобто до ухвалення рішення Рівненським апеляційним судом, оскільки працівниками прокуратури була подана апеляційна скарга на вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 20 вересня 2021 року. Позивач зазначає, що в даний період погіршилась якість його життя, він не міг працевлаштуватися і саме страшне, що сталося, на його думку, через дії правоохоронних органів розпалася його сім`я. Крім цього, у позивача було незаконно вилучено мисливську зброю та відповідно незаконно анульовано дозвільні документи. За таких обставин вважає, що має право на відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів слідства, прокуратури. Позивач незаконно перебував під слідством та судом з 13.12.2017 року до 29.11.2022 року, тобто 59 місяців, внаслідок незаконних дій правоохоронних органів з ним розлучилася дружина, він не міг працевлаштуватися, був незаконно позбавлений права на полювання, незаконно вилучено його мисливську зброю, його душевні страждання поглиблюються, протягом 5 років він намагається встановити справедливість, відновити своє «чесне ім`я», тому має право на відшкодування моральної шкоди, яку оцінює в розмірі 5000000 гривень. Крім того, позивач вказує і на матеріальні витрати, які були понесені ним на оплату проїзду, а саме: 4 рази до слідчого, 31 раз до Млинівського районного суду Рівненської області, 2 рази до Рівненського апеляційного суду, всього в розмірі 2734 гривні. Позивач просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на його користь 5000000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, 2734 грн. матеріальної шкоди, а також 3000 грн. витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги.

Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 16.05.2023 року (суддя Лободзінський А. С.) задоволено заяву про самовідвід судді Млинівського районного суду Рівненської області Лободзінського А. С. з розгляду цієї справи № 566/470/23, справу передано для повторного розподілу між суддями.

Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 22.05.2023 року (суддя Хомицька А. А.) відкрито провадження у справі № 566/470/23; справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.

06.07.2023 року ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити повністю. Наголосив, що протягом п`яти років слідства і суду він перебував у процесуальному статусі «обвинувачений», був у постійній напрузі та пригніченому нервовому стані, зневірився, але намагався повернути своє «чесне ім`я» та репутацію, що постійно завдавало йому моральних та душевних страждань, матеріальної шкоди та невпевненості у завтрашньому дні, його сім`я розпалася, не міг працевлаштуватися, не міг ночами заснути, пив заспокійливе, в нього безпідставно вилучено мисливську зброю та незаконно анульовано дозвільні документи. Ніхто навіть перед ним не вибачився. Моральну шкоду оцінив в розмірі 5000000 грн., по 1000000 грн. за кожен рік страждань. Квитки за проїзд та квитанції на ліки не збирав, оскільки не вірив, що вдасться відновити справедливість. Підтвердив у судовому засіданні, що сплатив адвокату Панчині П. Є. 3000 грн. за надання правничої допомоги саме у цій справі.

Представник позивача адвокат Панчина П. Є. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив, просив позов задовольнити повністю, наголосив, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 гривень невелика сума для такої категорії справ, і він в більшості надавав безкоштовні консультації позивачу.

Представники відповідача 1 Державної казначейської служби України - Коніщук І. М., Панасюк А. В., Мухаровський В. В., які брали участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, заперечували проти задоволення позову, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив. Поданий суду відзив на позовну заяву (а.с. 67-73) та заперечення у відповідь на відзив (а.с. 116-118) обґрунтовується тим, що казначейство є центральним органом виконавчої влади, юридичною особою, відповідає лише за виконання своїх зобов`язань, та не відповідає за зобов`язаннями інших юридичних та фізичних осіб. У правовідносини з позивачем казначейство не вступало, своїми діями або бездіяльністю не порушувало його законні права та інтереси, а тому на казначейство не може бути покладено обов`язок по відшкодуванню шкоди, яка була заподіяна позивачеві. Крім того, виправдувальний вирок суду не є безумовною та обов`язковою підставою відшкодування шкоди, є лише причиною для виникнення в особи права на таке відшкодування, тоді як факт заподіяння шкоди потребує окремого обґрунтованого доведення. Позивачем лише перераховано обставини, у чому могла полягати моральна шкода, без подання будь-яких доказів, не обґрунтовано розміру моральної шкоди. Адже відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000076 відсутня шкода, завдана кримінальним правопорушенням (в трактуванні вимог ст. 55 КПК України), під час досудового розслідування цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_1 не заявлявся, запобіжні заходи не обиралися, відсутні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні (процесуальні витрати). Доказів, які б підтверджували витрати, пов`язані із прибуттям до судів та органів досудового розслідування, позивач так і не надав. Витрати на правничу допомогу також не підтверджені позивачем належними доказами, зокрема, у копії квитанції від 20.04.2023 не вказано, відносно якої справи було сплачено 3000 грн., а у довідці, долученій до матеріалів справи, зазначено розмір винагороди адвоката за надання безоплатної вторинної правової допомоги. Враховуючи вищенаведене, казначейство вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Представник відповідача 2 Рівненської обласної прокуратури прокурор Млинівського відділу Дубенської окружної прокуратури Кужекіна І. І. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Поданий суду відзив на позовну заяву (а.с. 89-95) обґрунтований тим, що позивачем не долучено жодного доказу на підтвердження того, що перераховані ним негативні наслідки настали саме через протиправні дії Рівненської обласної прокуратури. У ході досудового розслідування ОСОБА_1 у порядку ст. 208 КПК України не затримувався, запобіжний захід щодо нього не обирався. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, відшкодування шкоди матиме місце лише при наявності негативних наслідків, які настали в результаті незаконних дій правоохоронних органів, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Заявлена позивачем до відшкодування сума моральної шкоди в розмірі 5000000 грн. вищевказаним вимогам не відповідає, жодними доказами не підтверджується, та позивачем в позовній заяві не зазначено, з яких розрахунків він виходив, оцінюючи її в такому розмірі. Крім того, витрати на проїзд з місця проживання до органу досудового розслідування та до Млинівського районного суду не підтверджені жодними доказами, а також немає підстав для відшкодування витрат на правову допомогу, оскільки позивач не надав суду допустимі докази понесення цих витрат.

Представник відповідача 3 Головного управління Національної поліції у Рівненській області у судове засідання не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.121-123), а також 26.05.2023 року подав відзив на позов (а.с. 47-53), у якому просить суд відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 . Вважає, що позивачем не доведено обставин і підстав, які зумовлюють наявність моральної шкоди, матеріали справи не містять жодних свідчень та відповідних доказів про ступінь його моральних чи фізичних страждань або шкоди, завданої його здоров`ю. Будь яких доказів про страждання, заподіяні позивачу внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру, моральної втрати, порушення нормальних життєвих зв`язків, що вимагають додаткових зусиль для організації свого життя, позивачем не надано. Також на одну із підстав відшкодування моральної шкоди позивач посилається на розлучення зі своєю дружиною. Однак, на підтвердження цього факту, а також на підтвердження того, що саме обставини перебування під слідством були підставою для розірвання шлюбу, доказів позивачем не надано. Згідно копії паспорту позивача, долученої до матеріалів справи, відмітка про розірвання шлюбу відсутня. ГУНП в Рівненській області не погоджується із визначеним позивачем розміром відшкодування моральної шкоди в сумі 5000000 грн., такий розмір має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потерпілої особи і не має призводити до її збагачення. Позивач перебував під слідством 59 місяців, з моменту повідомлення йому про підозру до моменту прийняття ухвали Рівненського апеляційного суду. Станом на 01.01.2023 в Україні встановлена мінімальна заробітна плата у розмірі 6700 грн. Отже, у разі задоволення позову, розмір відшкодування моральної шкоди позивачеві може становити 395300 грн. (59*6700), а не 5000000 грн., як стверджує позивач. Заявлений розмір моральної шкоди є необґрунтованим, значно завищеним та таким, що не підлягає до задоволення. Щодо заявленої вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, яка полягає у відшкодуванні витрат, пов`язаних із викликом до слідчого, а також прибуттям у судові засідання, вважає обрахунок, наданий позивачем, нікчемним, оскільки він не відповідає дійсній вартості витрат, понесених позивачем під час явки до слідчого та у судові засідання, тому не може братися судом до уваги та така вимога не підлягає до задоволення.

12 та 14 червня 2023 року позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Панчина П. Є. подали до суду відповіді на відзиви відповідачів (а.с. 102-104), у яких вважають аргументи відповідачів безпідставними, а позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення повністю.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Із копії обвинувального акта, затвердженого 13 лютого 2018 року начальником Млинівського відділу Дубенської місцевої прокуратури Кляпком М. С. (а.с. 9-14) вбачається, що 02 листопада 2017 року прокурором Дубенської місцевої прокуратури за фактом ухилення військовозобов`язаним ОСОБА_1 від навчальних зборів, внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000076 з попередньою правовою кваліфікацією за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 337 КК України. У той же день матеріали кримінального провадження № 0000076 (ЄРДР від 02.11.2017) для проведення досудового розслідування за підслідністю скеровано до СВ Млинівського ВП.

13 грудня 2017 року слідчим, за погодженням із прокурором, ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 337 КК України (а.с 7-8).

13 лютого 2018 року начальником Млинівського відділу Дубенської місцевої прокуратури Кляпком М. С. затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000076 (ЄРДР від 02.11.2017) за фактом ухилення військовозобов`язаним ОСОБА_1 від навчальних зборів, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 337 КК України (а.с. 9-14).

Вироком Млинівського районного суду Рівненської області у справі № 566/182/18 від 20 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано невинуватим та виправдано за ч. 2 ст.337 КК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 337 КПК України (а.с. 15-19). Як вбачається із копії цього вироку, суд першої інстанції, дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши надані сторонами обвинувачення та захисту докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до висновку, що висунуте ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 337 КК України, не знайшло свого підтвердження, оскільки достатніх, належних та допустимих доказів на доведення його вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, стороною обвинувачення не надано, судом не виявлено, в зв`язку з чим суд вважав за необхідне в силу презумпції невинуватості, закріпленої у ст. 62 Конституції України, виправдати ОСОБА_1 . Зазначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 20 вересня 2021 року стосовно ОСОБА_1 було залишено без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення (а.с. 20-22).

Позивач ОСОБА_1 вважає, що внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування та прокуратури йому було завдано матеріальної та моральної шкоди, про стягнення якої він звернувся із даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч.ч. 1, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статтей 1166, 1167 ЦК України визначено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Законом України № 266/94-ВР від 01.12.1994 року «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон), зокрема, п. 1 ч. 1 ст. 1 передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується (повертається), зокрема, й моральна шкода (п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону).

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 2 зазначеного Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

Сторони в судовому засіданні підтвердили, що ухвала Рівненського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року, якою виправдувальний вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 20 вересня 2021 року залишено в силі, в касаційному порядку не оскаржувалась. Тобто виправдувальний вирок щодо позивача набрав законної сили 29 листопада 2022 року.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на відшкодування зокрема, моральної шкоди відповідно до положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Позивач ОСОБА_1 незаконно перебував під слідством та судом за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 337 КК України, з 13 грудня 2017 року моменту оголошення про підозру і до 29 листопада 2022 року, що становить 4 роки, 11 місяців, 17 днів з перерахунком на місяці 59 місяців 18 днів.

Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 4 Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до положень статті 13 Закону розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Отже, законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом.

Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення.

Таким чином, мінімальний розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню на користь ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону становить 399319 грн. 94 коп. (59 місяці 18 днів х 6700 грн.). У відповідності до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» установлено з 1 січня 2023 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 6700 грн.

Заслухавши доводи позивача щодо завданої йому моральної шкоди, суд приходить до переконання, що позивач дійсно зазнав моральних страждань внаслідок незаконного перебування під слідством впродовж 59 місяців та 18 днів - починаючи з моменту повідомлення про підозру і до набрання виправдувальним вироком законної сили. Позивач зазнав страждань та втрати у зв`язку з характером пред`явленого обвинувачення, тривалістю порушень його режиму життя, він був позбавлений можливості реалізації свого конституційного права на працю, не мав реальної змоги належним чином забезпечувати себе та свою сім`ю, що пригнічувало його як особистість та чоловіка, були порушені його нормальні життєві зв`язки, в тому числі з дружиною змушені проживати окремо, був позбавлений можливостей реалізації своїх звичок і бажань, погіршилися відносини з оточуючими людьми. Позивач змушений був брати участь у допитах та інших слідчих діях, спілкуватися із працівниками правоохоронних органів, в статусі підозрюваного та обвинуваченого, змушений був пояснювати родичам та оточуючим, що він не злочинець, оскільки до нього стали відноситись з підозрою, вважали нечесною людиною та уникали спілкування з ним. Ситуація, пов`язана з притягненням позивача до кримінальної відповідальності, потягнула для позивача повну невизначеність щодо майбутнього.

Крім того, під час перебування під слідством, було незаконно анульовано ОСОБА_1 дозвіл на зберігання та носіння мисливської вогнепальної зброї, що підтверджується висновком про анулювання дозволу на зберігання вогнепальної мисливської зброї від 15.01.2018 року (а.с. 24-26).

За таких обставин, враховуючи характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач, тривалість характеру немайнових втрат, приймаючи до уваги тяжкість вимушених змін у його життєвих зв`язках, що призвели до погіршення стосунків із оточуючими, дружиною, а також появи негативних психоемоційних змін, необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів для відновлення попереднього стану, виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості, суд вважає, що моральна шкода має бути відшкодована в трьох кратному розмірі мінімальної заробітної плати за кожен місяць, що становить 1197959,82 грн. (((6700 х 59 = 395300 грн. ) + ((6700 : 30) х 18)) х 3, де 59 це кількість місяців, 18 - кількість днів перебування під слідством, 6700 грн. 00 коп. - розмір мінімальної заробітної плати, встановлений на момент розгляду справи).

При цьому суд керується принципами розумності та справедливості і забезпечує відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі, який вважає достатньою сатисфакцією душевних страждань позивача, враховуючи встановлені фактичні обставини справи.

Суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди - 5000000 грн., за обставин цієї справи, є надмірним і не відповідатиме засадам розумності та справедливості.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Згідно пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України.

Враховуючи наведене, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення на його користь з Державного бюджету України 1197959,82 грн. грошового відшкодування завданої моральної шкоди.

Щодо стягнення матеріальної шкоди.

Суд критично оцінює поданий ОСОБА_1 лист командитного товариства «РІВНЕ-ПАС» від 24.04.2023 року № 02-26 (а.с. 28) на підтвердження позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 2734 грн., пов`язаної з прибуттям до органів поліції та суду. У позивача відсутні квитки за проїзд відповідним транспортом, а із цього листа неможливо встановити, чи позивач користувався саме цим видом транспорту і яка ж ціна була за квитки у конкретні дні проїзду.

Отже, позивачем не доведено належним чином вартість проїзду між населеними пунктами та отримання послуг з перевезення пасажирів автобусами саме цим перевізником, а тому, в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат, то суд виходить з такого.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 3, ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а інші сторони є державними органами,судовий збір компенсується за рахунок держави.

Пропорційно задоволеним позовним вимогам, підлягають стягненню на користь позивача витрати, понесені ним на оплату професійної правничої допомоги. ОСОБА_1 сплатив адвокату Панчині П. Є. 3000 грн. згідно наданих адвокатом Панчиною П. Є. попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Рівненської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції у Рівненській області про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями правоохоронних органів та акту виконаних робіт (а.с. 29), квитанції до прибуткового касового ордера № 11 від 20.04.2023 року (а.с. 30), договору про надання професійної правничої допомоги № 11 від 20.04.2023 року (а.с. 32).

Сума задоволеної судом вимоги ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди - 1197959,82 грн. Таким чином, розмір задоволених позовних вимог у відсотковому співвідношенні склав 24 % від ціни позову (1197959,82 грн. * 100 % / 5002734,00грн.).

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено на 24 %, то на користь позивача слід стягнути з Державного бюджету України 720 гривень судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 3, 56 Конституції України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст.ст. 2, 15, 23, 170, 1166, 1167, 1173, 1176 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 133, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Рівненської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції у Рівненській області про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та судових витрат, завданих незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури, - задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в сумі 1197959 (один мільйон сто дев`яносто сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень 82 копійки.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме, витрати на професійну правничу допомогу, в розмірі 720 (сімсот двадцять) гривень.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 , - відмовити.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області 11.12.1997 року.

Представник позивача: адвокат Панчина Петро Євгенович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 441 від 04.02.2005 року, адреса робочого місця: 35100, смт.Млинів Рівненської області, вул. Степана Бандери, 1.

Відповідач 1: Державна казначейська служба України, адреса місця знаходження: вул.Бастіонна, 6, м. Київ, 01601, .

Відповідач 2: Рівненська обласна прокуратура, адреса місця знаходження: вул. 16-го Липня, 52, м. Рівне Рівненської області, 33028, .

Відповідач 3: Головне управління Національної поліції у Рівненській області, адреса місця знаходження: вул. Миколи Хвильового, 2, м. Рівне Рівненська область, 33028, .

Повний текст рішення складено 30.11.2023 року.

Суддя А. А. Хомицька