Провадження № 6/761/713/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді: Матвєєвої Ю.О.

при секретарі: Каніковського Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», зацікавлена особа ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, -

ВСТАНОВИВ:

25.04.2023 р. на адресу суду надійшла заява ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», зацікавлена особа ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2023 матеріали позовної заяви передані на розгляд судді Матвєєвій Ю.О.

Ухвалою суду від 27.04.2023 року справу призначено до розгляду.

В судове засідання представник заявника не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

З огляду на наведене, суд провів розгляд справи за відсутності учасників справи.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, дослідивши матеріали цивільної справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 15.07.2022 року у справі №761/12424/21 (провадження №6/761/377/2022) замінено сторону стягувана у виконавчих листах №2-8969/10 з ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

07.04.2023 ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на електронну адресу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного МРУ МЮ (м. Одеса) було направлено заяву від 07.04.2023 вих.№0407/3/Б з проханням повідомити ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» чи перебували/перебувають на виконанні підпорядкованих відділів ДВС виконавчі провадження по стягненню боргу з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ПАТ «КБ «Надра» з примусового виконання виконавчих листів по справі №2-8969/10, виданих Шевченківським районним судом міста Києва з направленням на адресу ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» копій матеріалів виконавчих проваджень і відповідних постанов.

18.04.2023 на електронну адресу ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» надійшов лист від 18.04.2023 року №14927/02.2-25 УЗПВР у якому зазначено, що Заводським ВДВС міста Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області (надалі - Відділ) 20.03.2018 року було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану №39980430 на підставі п. 3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (стягувач не прийняв майно на баланс) - у редакції Закону України «Про виконавче провадження» на момент винесення постанови.

При примусовому виконанні виконавчого листа №2-10369/10 по стягненню боргу з ОСОБА_2 у розмірі 525 470,09 гривень Відділом 20.03.2018 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п.3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження, станом на 19.04.2023 року виконавчий лист не перебуває на виконанні в органах державної виконавчої служби чи на виконанні у приватних виконавців.

Про існування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу №239980430 від 20.03.2018 ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» стало відомо із листа від 18.04.2023 №214927/02.2-25 УЗПВР

Як вбачається із листа від 18.04.2023 №214927/02.2-25 УЗПВР копія постанови разом з виконавчим документом направлена стягувачу (документальне підтвердження надсилання надано не було) та виконавче провадження передано до архіву та знищено, у зв`язку із закінченням (трирічного) строку зберігання

Належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом з направленням його оригіналу є виключно квитанція про відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 2515/739/2012 (провадження № 61-2884св18), від 12 березня 2018 року у справі № 583/1828/17-ц (провадження № 61-894св17), від 21 березня 2018 року № 6-676/10 (провадження № 61-5166св18), від 24 квітня 2018 року № 161/1441/14-ц (провадження № 61-835св18), від 15 серпня 2018 року № 2-1976/10 (провадження № 61-22036св18)

Враховуючи те, що строк пред`явлення виконавчого документу у цій справі переривався пред`явленням до виконання, рішення суду виконано не було, а стягувач (ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп») дізнався про постанову про повернення виконавчого документа стягувачу №239980430 від 20.03.2018 лише 18.04.2023 року (після отримання листа від 18.04.2023 №214927/02.2-25 УЗПВР), перебіг строку пред`явлення такого документа до виконання починається заново з 18.04.2023 року (отримання стягувачем інформації про вчинення державним виконавцем відповідної дії - винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання), і становить три роки, тобто до 18.04.2026 року - відповідна позиція підтверджується постановами Верховного Суду від 24.04.2018 року у справі №2905/3245/16, від 19.11.2018 року у справі №2905/857/18, від 23.02.2021 року у справі №2910/5349/18, від 20.07.2021 року у справі №2910/20594/15.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Аналогічне положення містить ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, якщо свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчий документ до виконання у встановлені строки.

Із урахуванням наведених в обґрунтування поданої заяви обставин, суд визнає поважними причини пропуску пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвеція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання статті 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків; таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства Права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 (п.40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Щодо поновлення процесуальних строків національними судами Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд одним із аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1975, п.36) не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі «Герін проти Франції» від 29.07.1998, п.37).

Згідно з п. 17.2 Перехідних положень ЦПК України 17.2) оформлення і видача судових рішень, якими вносяться зміни до виконавчих документів (у тому числі про виправлення помилки у виконавчому документі; визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим документом; поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; відстрочку чи розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання; зупинення виконання судового рішення; заміну сторони виконавчого провадження), здійснюється в паперовій формі судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи те, що причину пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа визнано поважною, заява ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» як правонаступник ПАТ «КБ «Надра» в частині поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо підстав для видачі дублікату виконавчого листа суд зауважує наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22.09.2010 у справі №2-8969/10 у встановленому порядку не оскаржене, отже, воно набуло законної сили та підлягає примусовому виконанню.

Також, суд враховує факт відсутності виконавчого листа на примусовому виконанні, що підтверджується витягом з АСВП.

Отже, факт відсутності виконавчого листа у стягувача та в органах державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

В постанові Верховного Суду від 09.10.2019 у справі №2-6471/06 зазначено, що при розгляді питання про видачу дубліката перевіряється чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Враховуючи те, що причину пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання визнано поважною, у стягувача оригінал виконавчого листа щодо боржника відсутній, на примусовому виконанні він не перебуває, є підстави для видачі дубліката виконавчого листа.

З огляду на викладене, подану заяву слід задовольнити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 371,433,442, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», зацікавлена особа ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа - задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа по справі №2-8969/10 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 525 470,09 гривень, стосовно боржника ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Поновити строк для пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа по справі №2-8969/10 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 525 470,09 гривень, стосовно боржника ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Ухвала суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Ю.О. Матвєєва

25 травня 2023 року