Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2769/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2023 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючий суддя Леньо В.В., секретар судового засідання Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

На розгляд суду передано цивільну справу за вказаним позовом.

Позов мотивовано тим, що позивач має на меті оформити право власності, набуте шляхом спадкування за законом після смерті батька, а саме права на земельну ділянку, що ввійшло до складу спадщини. Позивач є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину та оформив право власності на частину спадкового майна. Так, у 2013 році позивач реалізував свої спадкові права до спадщини, що відкрилася на день смерті батька, шляхом звернення із аналогічним позовом до суду на інше майно. Суд ухвалив рішення про визнання за позивачем права власності на майно, набутого шляхом успадкування після смерті батька: Рішення Виноградівського районного суду від 22.02.2013 у цивільній справі 299/143/13, набрало законної сили, не оскаржено, не змінено і не скасовано. Відтак, обставини, встановлені рішенням Виноградівського районного суду у цивільній справі №299/143/13 мають преюдиційну силу. До складу спадщини, що відкрилася на день смерті батька, ввійшло також право на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства розміром 0,25 га, розташовану в АДРЕСА_1 , що була на підставі Рішення Боржавської сільської ради народних депутатів Виноградівського району Закарпатської області від 01.04.1994 передана ОСОБА_5 у приватну власність безплатно, як раніше надана, - майно, право власності на яке і є предметом даної позовної заяви.

Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Від відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до суду надійшли письмові заяви, у якій відповідачі просять суд розглядати справу за даним позовом без їх участі. Заявляють про те, що визнають позовні вимоги та не заперечують проти їх задоволення.

На підставі ч.4 ст.200 ЦПК України у порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу, суд вирішив ухвалити судове рішення по суті спору. Так, відповідно до ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши подані письмові докази, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вирішив, що позов підлягає задоволенню, оскільки визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що правовідносини, що виникли, врегульовані ЦК України (2003 р.).

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В ст.1217 ЦК України, зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Виноградівський районний суд Закарпатської області розглядав цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 №299/143/13, предметом якої було визнання права власності на майно, набуте шляхом спадкування, та ввійшло до складу спадщини, що відкрилася на день смерті ОСОБА_6 , що помер у с.Боржавське Виноградівського району 09.04.2011.

У цивільній справі №299/6621/22 позивачем та відповідачами є ті самі особи, що й у цивільній справі за позовом №299/143/13.

Відтак, обставини, встановлені рішенням Виноградівського районного суду у цивільній справі №299/143/13 мають преюдиційну силу.

Так, рішенням Виноградівського районного суду у цивільній справі №299/143/13 від 22.02.2013 (а.с.20-23) встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Боржавське Виноградівського району помер батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 11.04.2011, а.с.4), останнім постійним місцем проживання якого було с.Боржавське Виноградівського району. Заповіту за життя не залишив.

Спадкоємцями першої черги за законом померлого стали його діти та дружина - позивач ОСОБА_7 , та відповідачі за позовом - дружина ОСОБА_4 та діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.9-19).

Позивач ОСОБА_7 у встановленому законом порядку прийняв спадщину, що відкрилася на день смерті батька, оскільки постійно проживав разом із ним до дня його смерті, що у справі №299/143/13 було підтверджено довідкою, виданою Боржавською сільською радою Виноградівського району №638 від 11.12.2012 року та реєстрацією місця його постійного проживання згідно даних паспорту.

Інші спадкоємці першої черги за законом - відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 - не претендують на спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_6 , про що свідчать їх письмові заяви.

За життя батько позивача - ОСОБА_6 - прийняв спадщину за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_5 .

А саме, ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Боржавське Виноградівського району померла ОСОБА_5 , баба позивача ОСОБА_1 , останнє постійне місце проживання якої було с.Боржавське, Виноградівського району, яка за життя залишила заповіт (а.с.6), яким все своє майно заповіла своєму синові - ОСОБА_6 , батьку позивача. Заповіт складено 22.09.2005 року, посвідчено нотаріально, не змінено і не скасовано. На день відкриття спадщини спадкоємців, що б мали право на обов`язкову частку у спадковому майні, не було.

ОСОБА_6 - одноосібний спадкоємець за заповітом ОСОБА_5 - прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом зі спадкодавцем своєю матір`ю ОСОБА_5 - аж до дня її смерті, що у цивільній справі №299/143/13 було підтверджено довідкою Боржавської сільської ради Виноградівського району №635 від 11.12.2012 року.

В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що до складу спадщини, що відкрилася на день смерті ОСОБА_6 , ввійшло також і право власності на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства розміром 0,25 га, розташовану в АДРЕСА_1 , що була на підставі Рішення Боржавської сільської ради народних депутатів Виноградівського району Закарпатської області від 01.04.1994 передана ОСОБА_5 у приватну власність безплатно, як раніше надана (а.с.8). Спадкові права на це майно не оформлено.

Про це спадкоємець за заповітом дізнався зі змісту відповіді архівного відділу Берегівської РДА від 11.10.2022 №М-246/02.02.-16 (а.с.7).

За змістом доданої до позову копії Розпорядження Голови Боржавської сільської ради Виноградівського району від 19.02.2016 №2, АДРЕСА_2 (а.с.26).

Таким чином, правовстановлюючим документом на спадкове майно (предмет позову) є Рішення Боржавської сільської ради народних депутатів Виноградівського району Закарпатської області від 01.04.1994 про передачу у приватну власність безоплатно земельну ділянку для ведення особистих підсобних господарств розміром 0,25 га по АДРЕСА_3 .Боржавське ОСОБА_5 (а.с.8). Земельна ділянка розташована у Берегівському районі Закарпатської області.

Вказане рішення є документом, на підставі якого ОСОБА_5 набула у 1994 році у приватну власність раніше надану їй земельну ділянку для ведення особистих підсобних господарств розміром 0,25 га по АДРЕСА_1 . Нормативно-грошова оцінка земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,25 га становить 6817 грн, відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 25.04.2023 про вартість одного гектара земель сільськогосподарських угідь по Закарпатській області (а.с.25). Державний акт на вказану земельну ділянку не оформлявся.

Оскільки батько позивача, хоч і прийняв спадщину після смерті матері (обставина, встановлена рішенням суду), проте не встиг за життя оформити набуте право власності на земельну ділянку, що унеможливлює оформлення позивачем спадкових прав на це спадкове майно у нотаріальному порядку.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, та відповідних їм правових норм цивільного законодавства суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вирішив, що позов є обґрунтованим та є підстави для його задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства розміром 0,25 га, розташовану в АДРЕСА_1 , що була на підставі Рішення Боржавської сільської ради народних депутатів Виноградівського району Закарпатської області від 01.04.1994 передана ОСОБА_5 у приватну власність безплатно, як раніше надана.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. В. Леньо