Єдиний унікальний номер справи 2-539/2011(1)
Провадження №22-ц/824/4856/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 09 січня 2020 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Акціонерний Комерційний Банк «Київ», Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року на адресу суду надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до поданої заяви, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» просило суд: «замінити сторону стягувача у виконавчому провадження №34021431 з примусового виконання виконавчого листа №2-539/2011 (1), виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» заборгованості за кредитним договором - з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ», як вибулої сторони, на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 09 січня 2020 року заяву про заміну сторони виконавчого провадження задоволено; замінено сторону виконавчого провадження - публічне акціонерне товариство «Акціонерний Комерційний Банк «Київ» на товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-539/2011 (1), виданого на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва за від 10 лютого 2012 року за позовом публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржувану ухвалу вважає незаконною та такою, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд скасувати оскаржувану ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

11.07.2023 року до Київського апеляційного суду від ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» надійшов відзив на апеляційну скаргу.

В судове засідання 28.09.2023 року представник ПАТ «Акціонерний Комерційний Банк «Київ» та представник Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві в судове засідання не з`явились, про розгляд справи належним чином повідомлялись, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надали.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників, що не з`явились.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

В ході розгляду справи судом встановлено, що 12 липня 2010 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено, присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» суму заборгованості у розмірі 38 319 доларів США 01 цент, що у гривневому еквіваленті становить 305 026,98 грн. та судові витрати у розмірі 1 820,00 грн.

13 грудня 2010 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу, якою заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 липня 2010 року, задоволено.

10 лютого 2012 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким позов задоволено; присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» заборгованість за Договором про надання кредиту № 145 від 11 грудня 2006 року на загальну суму 1 160 674,10 грн., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3219,00 грн., та витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. а всього на загальну суму 1 164 013,09 грн.

21 червня 2012 року апеляційним судом м. Києва постановлено ухвалу, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 лютого 2012 року залишено без змін.

09 серпня 2013 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 про скасування рішення суду за нововиявленими обставинами повернуто заявнику.

17 жовтня 2013 року Апеляційним судом м. Києва постановлено ухвалу, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 , відхилено, ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 серпня 2013 року залишено без змін.

28 листопада 2013 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 лютого 2012 року у цивільній справі № 2-539/1/11 (провадження № 2/2604/1698/2012) за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у зв`язку з нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

23 серпня 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу, якою заяву представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа повернуто заявнику.

17 жовтня 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи ПАТ «Акціонерний комерційний банк» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

27 грудня 2016 року апеляційним судом міста Києва постановлено ухвалу, якою апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилено, ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року залишено без змін.

01 листопада 2017 року, між ПАТ «Акціонерний Комерційний Банк «Київ» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», було укладено договір №01/11 про відступлення (купівлі-продажу)прав вимог, в порядку та умовах, визначених цим Договором, банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах визначених цим договором, права вимоги банку до ОСОБА_1 , надалі за текстом боржник, включаючи права вимоги до правонаступників боржника, спадкоємців боржника, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржника або які зобов`язанні виконати обов`язки боржника, за договором про надання кредиту № 145 від 11 грудня 2006 року, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них.

За умовами п. 4.1. Договору, сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Основним договором, відповідно до договору новий кредитор сплачує банку грошові кошти у сумі 831 567,00 грн. Ціна договору сплачується новим кредитором банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором, відповідно до п. 6.5 цього договору, на підставі протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор.

Відповідно до п. 6.5. Договору, цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін.

Задовольняючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги за договором про надання кредиту № 145, укладеного 11 грудня 2006 року, у зв`язку з укладенням Договору № 01/11 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, укладеного 01 листопада 2017 року між ПАТ «Акціонерний Комерційний Банк «Київ» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», тому наявні підстави для вирішення питання щодо заміни стягувача ПАТ «Акціонерний Комерційний Банк «Київ» його правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне:

Основним доводом апелянта стосовно неналежності ухвали суду першої інстанції було посилання на неможливість представлення ним своїх заперечень до суду першої інстанції, чим були порушені його права. В апеляційній скарзі апелянт посилався на те, що ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» вже було звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, укладеним в забезпечення виконання кредитного договору. Крім того апелянт зазначав про те, що матеріали справи не містять доказів проведення розрахунку між попереднім кредитодавцем та новим, відповідно до договору про відступлення права вимоги. На підставі вищевказаного апелянт просив скасувати оскаржувану ухвалу.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись із вищевказаною позицією апелянта.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст.. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Як вбачається з наведеної норми, заміна сторони виконавчого провадження здійснюється у разі відступлення права вимоги попереднього кредитора новому. При цьому при вирішенні даного питання суд не встановлює стан виконання зобов`язання та його розмір, тощо. Заміна сторони виконавчого провадження може здійснюватися незалежно від факту існування чи не існування виконавчого провадження з виконання рішення суду.

З метою недопущення обмеження ОСОБА_1 у праві бути почутим судом, суд апеляційної інстанції прийняв від апелянта викладення усіх його доводів та представлені на їх доведення докази. В той же час посилання апелянта , які він поклав в основу своєї позиції, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали про заміну сторони виконавчого провадження.

Не є предметом дослідження у даній справі і питання виконання сторонами договору про відступлення права вимоги його умов щодо здійснення розрахунків між собою, оскільки дане питання може стосуватися виключно прав первісного кредитора, однак аж ніяк не апелянта.

Зважаючи на наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення. Апелянтом не було відповідним чином доведено наявності передбачених законом підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції, відтак апеляційна скарга до задоволення непідлягає.

Згідно вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 09 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько