Справа № 2-8960/10
Провадження № 4-с/161/81/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Філюк Т.М.

за участі секретаря судового засідання Октисюк С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу Державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

01 листопада 2023 року адвокат Петрук І.В. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 зі скаргою на бездіяльність Відділу Державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та зобов`язання вчинити дії.

Свою скаргу обгрунтовує тим, що на примусовому виконанні у Другому відділі бездіяльність Відділу Державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження № 52523973 з примусового виконання виконавчого листа від 27.03.2012, виданого Луцьким міськрайонним судом про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» 17533,99 грн кредитної заборгованості та 295,34 грн судових витрат. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.09.2022 постановлено замінити стягнувача ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТзОВ «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» у даному виконавчому провадженні. В подальшому борг перед стягувачем було погашено, постановою від 23.05.2023 виконавче провадження закінчено у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. На звернення до відділу ДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Ткачуку В.Р. було відмовлено.

Наявність арешту майна за відсутності на те правових підстав порушує право власності ОСОБА_1 , оскільки останній не може вільно користуватись та розпоряджатись своїм майном.

Вважає бездіяльність органів виконавчої служби незаконною, просить зобов`язати Відділ Державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України скасувати арешт нерухомого майна ОСОБА_1 (Реєстраційний номер обтяження №12896363, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно), зареєстрований на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження ВП № 32960833 від 20.08.2012.

Від представника скаржника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, вимоги за скаргою підтримує.

Від головного державного виконавця Відділ Державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшла заява про проведення судового засідання у його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження у виконавчому провадженні № 32960833 від 20.08.2012наявний арешт нерухомого майна ОСОБА_1 (Реєстраційний номер обтяження №12896363, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно).

Також встановлено, що на виконанні у Другому відділі Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції перебувало виконавче провадження № 52523973 з примусового виконання виконавчого листа від 27.03.2012, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості в розмірі 17533,99 грн кредитної заборгованості та 295,34 грн судових витрат.

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 23.05.2023, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 27.03.2012, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості в розмірі 17533,99 грн та 295,34 грн судових витрат закінчено у зв`язку з сплатою боргу, виконавчого збору, витрат виконавчого провадження. В постанові також зазначено про припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення.

Однак, як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.09.2023 наявний арешт нерухомого майна, реєстраційний номер №12896363, зареєстрований 20.08.2012 на підставі постанови головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції у виконавчому провадження № 32960833.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

При цьому, приписами частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено мету накладення арешту, а саме: арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Належними та допустимими доказами підтверджено, що рішення суду на примусовому виконанні не перебуває, виконавче провадження в межах якого було накладено арешт завершено провадженням, арешт майна протягом тривалого часу продовжує бути чинним, що позбавляє власника на власний розсуд розпоряджатися належним йому майном.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Як передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

В силу Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 року №606-ХІV) у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму ВССУ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Таким чином, накладення арешту та внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна обмежує права позивача як власника, щодо вільного розпорядження вищевказаним майном.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що виконавче провадження з примусового виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості в розмірі 17533,99 грн та 295,34 грн судових витрат закінчено у повним погашенням заборгованості, а отже, відсутні підстави для арешту майна, враховуючи конституційний принцип непорушності права власності особи, суд вважає, що права заявника існуванням арешту на належне йому на праві власності майно порушені, а тому підлягають судовому захисту шляхом зняття арешту з нерухомого майна.

Згідно ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що має місце бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, яка полягає у невчиненні дій щодо зняття арешту з майна ОСОБА_1 .

З врахуванням наведеного, скарга ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та зобов`язання вчинити дії підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 260, 450, 451 ЦПК України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України скасувати арешт нерухомого майна ОСОБА_1 (Реєстраційний номер обтяження №12896363, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно), зареєстрований на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження ВП № 32960833 від 20.08.2012.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складання повного тексту ухвали 01 грудня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Філюк Т.М.