ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8665/23 Справа № 199/4127/16 Суддя у 1-й інстанції - Івченко Т.П Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Халаджи О. В.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні у м. Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 червня 2023 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості (суддя першої інстанції Івченко Т.П.)

В С Т А Н О В И В:

10 червня 2016 року позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідачів на користь Банку заборгованість за кредитним договором № DZHCGK05310259 від 27.09.2006 року у розмірі 8224,00 доларів США, що за курсом 25,32 відповідно до службового розпорядження від 12.05.2021 року складає 208231,68 грн.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 січня 2021 року позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено частково.

06 грудня 2021 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 подав заяву про перегляд заочного рішення суду від 14 січня 2021 року.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 листопада 2022 року заочне рішення суду від 14 січня 2021 року скасовано, справу призначено до розгляду.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 червня 2023 року позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № DZHCGK05310259 від 27.09.2006 року у розмірі 8224, доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судові витрати понесені позивачем при зверненні із позовом, в розмірі 3123 гривні 48 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Із вказаним рішенням суду в частині відмови у стягненні заборгованості з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не погодилась представник АТ КБ «ПриватБанк`Демарчук Н.О. та подала апеляційну скаргу, вважає, що воно в цій частині ухвалено без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів у справі, з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Мотивує скаргу тим, що в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 27.09.2006 року між Банком та ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 було укладено договір поруки.

Останній платіж відповідач здійснив 20.02.2015 року, вимогу поручителям було направлено 20.05.2016 року з позовом Банк звернувся 10.06.2016 року

ОСОБА_5 просила рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 червня 2023 року в частині відмови у стягненні заборгованості з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким стягнуто заборгованість солідарно зі всіх відповідачів.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

Згідно частини 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено,що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами,якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В даній справі ціна позову становить, 208231,68 гривень, тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму(2684 х 100 = 268400)., а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем ПAT КБ «ПРИВАТБАНК» та Відповідачем 1, ОСОБА_1 , 27.09.2006 року було укладено кредитний договір № DZHCGK05310259 (надалі - Договір). Згідно Договору позивач ПAT КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати Відповідачу 1 кредитні кошти шляхом: надання готівкою через касу на строк з 27.09.2006р. по 26.09.2021р. включно, у вигляді неоновлюваної кредитної лінії у розмірі 14552,50 доларів США (Чотирнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят два доларів США 50 центів) (далі - «Кредит») на наступні цілі: придбання квартири у сумі 12 700,00 доларів США (дванадцять тисяч сімсот доларів США 00 центів), а також у розмірі 1852,50 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,21% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11. даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2. даного Договору. Періодом сплати вважати період з "20" по "25" число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в Період сплати Позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 180,46 доларів США для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії (а.с.12-13).

Згідно Договору Відповідач-1 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов`язання за Договором DZHCGK05310259 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та поручителем ОСОБА_2 (надалі Відповідач 2) було укладено 27.09.2006 року Договір поруки DZHCGK05310259/2 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договором Відповідача-1 та поручителем ОСОБА_3 (надалі Відповідач 3) було укладено 27.09.2006 року Договір поруки DZHCGK05310259/1 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договором Відповідача-1, згідно яких: п.1 предметом цього договору є надання поруки ПОРУЧИТЕЛЕМ перед КРЕДИТОРОМ за виконання ОСОБА_1 (далі - БОРЖНИК) зобов`язань за кредитним договором від 27.09.2006р. № DZHCGK05310259 (далі - Кредитний договір), згідно якого КРЕДИТОР надав БОРЖНИКУ кредит в сумі 14552,50 доларів США (Чотирнадцяті, тисяч п`ятсот п`ятдесят два доларів США 50 центів), а, БОРЖНИК повинен виконати зобов`язання з: повернення кредиту, наданого у вигляді невідновлюваної лінії, в сумі 14552,50 доларів США (далі по тексту - Кредит) у строк до 26.09.2021р. включно; сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00%(один цілих 00 сотих) відсотків за місяць у Період сплати з "20" по "25" число кожного місяця; щомісячного надання грошових коштів (щомісячний платіж) у Період сплати у сумі 180,46 доларів США для погашення заборгованості за Кредитним договором, яка включає заборгованість за кредитом, відсотками, комісією; сплати відсотків за користування кредитом при порушенні Позичальником зобов`язань по погашенню кредиту у розмірі 0,00% (нуль цілих 00 сотих) відсотків за місяць від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом; розраховані згідно цього пункту договору відсотки сплачуються БОРЖНИКОМ окремо понад суми щомісячного платежу за Кредитом разом із несплаченим залишком попереднього щомісячного платежу; сплати винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі суми 0,21% від суми виданого кредиту щомісяця в Період сплати, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до умов та строків, передбачених Кредитним договором. Погашення за Кредитним договором здійснюється в строк 26.09.2021р., або у строки згідно Графіку погашення кредиту; сплати пені в розмірі 0,15% від суми непогашеної заборгованості, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Виконання зобов`язань зі сплати відсотків, винагороди за надання фінансового інструменту та комісії за користування кредитом, а також сплати інших винагород, штрафів, пень та інших платежів, відшкодовувати збитки, витрати у відповідності, порядку та строки, зазначені у Кредитному договорі; п.2 ПОРУЧИТЕЛЬ відповідає перед КРЕДИТОРОМ за виконання зобов`язань за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і БОРЖНИК, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання БОРЖНИКОМ зобов`язань за Кредитним договором, БОРЖНИК і ПОРУЧИТЕЛЬ відповідають перед КРЕДИТОРОМ як солідарні боржники (а.с.14,15).

Згідно платіжного доручення № dz 27 1 на підставі заяви № 1 про видачу готівки, Відповідачу 1 на його рахунок № НОМЕР_1 , 27 вересня 2006 року зараховано платіж у розмірі 12700,00 доларів США, з призначенням платежу на придбання квартири згідно кредитного договору № DZHCGK05310259 від 27.09.2006 по ордеру розпорядженню від 27.06.2006 року (а.с.16).

Відповідачем порушені зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту, тому у Позивача є право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, у зв`язку з чим Відповідач 1, станом на 12.05.2016 року має заборгованість у розмірі 8224,00 доларів США, яка складається з наступного: 7849,91 доларів США - заборгованість за кредитом; 332,92 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 34,21 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 6,96 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Відповідно до умов Договору поруки, а саме п. 5, Позивачем було направлено 12.05.2016 року на адресу Відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за Договором DZE0GI.

Відмовляючи у солідарному стягненні заборгованості, суд першої інстанції дійшов висновку, що зобов`язння ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за договорами поруки припинились 20 серпня 2015 року.

Апеляційний суд не погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У частині першій статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Частинами першою та другою статті 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобов`язання. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У справі, яка переглядається, сторони договору поруки від 27 вересня 2006 року визначили строк чинності поруки у пункті 12, погодивши, що порука ОСОБА_2 та ОСОБА_3 припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором від 27 вересня 2006 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 (т.1 а.с.12-15).

У порушення вказаних вимог закону та обставин справи, суд першої інстанції не врахував, а тому доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.

Аналізуючи зміст частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку, що визначений вказаною нормою строк припинення поруки (який на момент виникнення спірних правовідносин складав шість місяців) застосовується виключно у тому разі, якщо такий строк не встановлено у самому договорі поруки. Зміна строку виконання основного зобов`язання шляхом реалізації кредитором права на дострокове стягнення суми заборгованості не змінює строк чинності поруки, визначений сторонами у договорі поруки.

Зазначений правовий висновок висловлено Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 11 листопада 2019 року у справі № 725/3981/14 (провадження № 61-10358сво19).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Таким чином, зазначивши у пункті 12 договору поруки, що порука припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором, сторони погодили п`ятирічний строк чинності поруки.

З матеріалів справи вбачається, що 25 травня 2016 року банк на адресу боржника та поручителів направив повідомлення від 12 травня 2016 року щодо дострокового виконання боргових зобов`язань.

Тобто, позивач змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором на 25 травня 2016 року та мав право звернутися до суду із позовом про дострокове стягнення заборгованості.

Отже, звернення банку до суду з позовом відбулося у межах строку чинності поруки, тому порука ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є припиненою.

На вищевказані обставини, суд першої інстанції не звернув уваги та ухвалив рішення з порушенням норм матеріального права.

Таким чином висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову у частині стягнення заборгованості з поручителів, не відповідає діючому цивільному законодавству та матеріалам справи.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції задовольняє позовну заяву в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, є підстави для скасування оскаржуваного рішення у частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами і ухвалення нового судового рішення у цій частині.

Відповідно до положень частини першої ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 13 даної статті передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки рішення частково скасовано із ухваленням нового про стягнення заборгованості, підлягає перерозподілу судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

При зверненні до суду з позовом та апеляційною скаргою Банком було сплачено судовий збір на загальну суму 7808,7 грн., а тому з кожного з відповідачі підлягає стягненню судовий збір на користь Банку у розмірі 2602,90 грн.

Керуючись статтями 141, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерціний Банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 червня 2023 року в частині відмови у стягненні заборгованості з поручителів і судового збору скасувати і ухвалити нове рішення в цій частині.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_4 , на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк»» (р/рах. № НОМЕР_5 , МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором № DZHCGK05310259 від 27.09.2006 року у розмірі 8224,00 (вісім тисяч двісті двадцять чотири) долари США.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_4 , на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк»» (р/рах. № НОМЕР_5 , МФО 305299, ) судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 2602,90 гривень, з кожного.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: О.В. Халаджи

О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська