Постанова

Іменем України

24 травня 2023 року

м. Київ

справа № 703/2554/20

провадження № 61-11115св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Дундар І. О.,

учасники справи:

заявник - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива»,

заінтересовані особи: державний виконавець Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лісовенко Володимир Антонович, ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 травня 2022 року

у складі судді Прилуцького В. О. та постанову Черкаського апеляційного суду

від 06 жовтня 2022 року у складі колегії суддів: Вініченка Б. Б., Гончар Н. І., Новікова О. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст скарги

У грудні 2021 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» (далі - ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива») звернулось до суду зі скаргою на дії державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лісовенка В. А. (далі - державний виконавець Печерського ВДВС у м. Києві Лісовенко В. А.) щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 17 листопада 2021 року про стягнення з уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) на ліквідацію ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» на користь держави 1 681,60 грн.

Скарга мотивована тим, що 17 листопада 2021 року державний виконавець Печерського ВДВС у м. Києві Лісовенко В. А. відкрив виконавче провадження

№ НОМЕР_1 про стягнення з уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» Караченцева А. Ю. на користь держави судового збору у розмірі 1 681,00 грн.

На переконання особи, яка подала скаргу, постанова державного виконавця прийнята з порушенням норм законодавства.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 23 червня

2015 року № 408 «Про внесення ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» до категорії неплатоспроможних» виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 23 червня 2015 року № 121 «Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива», згідно з яким з 24 червня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію. 21 травня 2019 року в ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» розпочато процедуру ліквідації. З 06 лютого 2020 року ліквідатором ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» призначено Караченцева А. Ю. У зв`язку із затвердженням ліквідаційного балансу банку та ухваленням остаточного звіту про виконання ліквідаційної процедури Фонд закрив накопичувальний рахунок ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива».

У скарзі на дії та рішення державного виконавця Печерського ВДВС у м. Києві Лісовенка В. А. зазначено, що процедура з виведення неплатоспроможних банків з ринку, здійснення тимчасової адміністрації і ліквідації банків врегульована нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у цих правовідносинах. Відповідно до вказаного Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється примусове стягнення майна банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).

Відповідно до статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав, втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Згідно з пунктом 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку боржника.

Виконавче провадження відкрито 17 листопада 2021 року, тобто з порушенням вказаних норм, оскільки на час відкриття провадження з 21 травня 2019 року було відкликано банківську ліцензію ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» та розпочато ліквідацію банку. Таким чином, державний виконавець всупереч нормам Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» незаконно відкрив виконавче провадження.

ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» просило:

визнати дії та рішення державного виконавця Печерського ВДВС у м. Києві Лісовенка В. А. щодо відкриття виконавчого провадження неправомірними;

скасувати постанову державного виконавця Печерського ВДВС у м. Києві Лісовенка В. А. від 17 листопада 2021 року про відкриття виконавчого провадження про стягнення з уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» Караченцева А. Ю. на користь держави судового збору

у розмірі 1 681,60 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 травня

2022 року, залишеною без змін постановою Черкаського апеляційного суду від

06 жовтня 2022 року, у задоволенні скарги ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» на дії та рішення державного виконавця Печерського ВДВС у м. Києві Лісовенка В. А. у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що норма пункту 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документа, якщо Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, не може суперечити принципу верховенства права, меті й завданням цивільного судочинства, які спрямовані на захист порушеного права та виконання остаточного судового рішення.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від

16 квітня 2018 року у справі № 910/11908/16, від 06 листопада 2019 року у справі № 761/14537/15-ц.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції. Крім того, вказав, що позовні вимоги пред`явлені ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» Караченцева А. Ю. 30 липня 2020 року, остаточне рішення у справі ухвалено 26 жовтня 2021 року, тобто після введення тимчасової адміністрації в банку. Ці обставини учасники справи не спростовують. Суть вимог позивача полягала у зобов`язанні внесення його до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива», тобто оскаржувались дії уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» щодо невключення його у зазначений реєстр у позасудовому порядку. Таким чином, спір виник щодо здійснення уповноваженою особою Фонду певних дій в межах наданих їй повноважень як органу управління банку під час ліквідаційної процедури. Вказане судове рішення в касаційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили після прийняття постанови Черкаським апеляційним судом 26 жовтня 2021 року, а отже, є обов`язковим до виконання. Тому підстав для повернення виконавчого листа стягувачу на підставі пункту 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» немає.

Суд також зазначив, що завершальною стадією розгляду справи є виконання остаточного судового рішення. Норма пункту 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документа, якщо Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, не може суперечити принципу верховенства права, меті й завданням цивільного судочинства, які спрямовані на захист порушеного права та виконання остаточного судового рішення. Відповідно до частин першої та другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. За таких обставин суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову в задоволенні скарги.

Апеляційний суд зазначив, що посилання суду першої інстанції на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 16 квітня 2018 року у справі

№ 910/11908/16 та від 06 листопада 2019 року у справі № 761/14537/15-ц,

є необґрунтованими, оскільки у зазначених справах спір розглянутий за інших фактичних обставин.

Аргументи учасників справи

У листопаді 2022 року ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення і ухвалити нове, яким скаргу на дії державного виконавця задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

оскарження неправомірних рішень, дій державного виконавця Печерського ВДВС у м. Києві Лісовенка В. А., які полягають у відкритті виконавчого провадження всупереч пункту 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» щодо обов'язковості повернення виконавчого документа стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, має фундаментальне значення для Фонду та неплатоспроможних банків, впливає на формування єдиної правозастосовної практики та має виняткове значення для учасника, який подає касаційну скаргу;

станом на час звернення до суду зі скаргою існують перешкоди для припинення неплатоспроможного банку - ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива», оскільки Фонд не може виконати положення частини сьомої статті 44 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме: у двомісячний строк з дня затвердження ліквідаційного балансу та звіту про виконання ліквідаційної процедури подати документи державному реєстратору для внесення запису про припинення банку до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань через наявність відомостей про відкриті виконавчі провадження в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, Єдиному реєстрі боржників та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Вказане відповідно до пункту 11 частини першої статті 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» є підставою для відмови у державній реєстрації припинення юридичної особи. При цьому ліквідаційний баланс ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» та звіт про виконання ліквідаційної процедури вказаного банку затверджено рішенням виконавчої дирекції Фонду від 20 вересня 2021 року№960;

Фонд та уповноважені особи, у випадку делегування їм повноважень, вчиняють активні дії, вживають заходи для оскарження неправомірних рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців у судовому порядку. Зараз існує близько трьохсот відкритих виконавчих проваджень, за якими в графі «Найменування боржника» зазначено уповноважену особу Фонду, а в графі «код ЄДРПОУ» зазначено код у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань неплатоспроможного банку. За вказаних обставин в Єдиному реєстрі боржників та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань значиться, що боржником є саме неплатоспроможний банк, а не уповноважена особа Фонду;

усі дії, що вчиняє уповноважена особа Фонду, спрямовані на здійснення процедури виведення з ринку / ліквідації банку. Оплата витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідації, відповідно до частини другої статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» проводиться за рахунок банку в межах кошторису витрат. Таким чином, уповноважена особа Фонду для реалізації покладених на неї функції та завдань використовує фінансовий інструмент підконтрольного банку. Уповноважена особа Фонду як орган управління неплатоспроможного банку вчиняє юридично значимі дії від імені та в інтересах такого банку, а тому всі правові наслідки, що настають внаслідок здійснення уповноваженою особою функцій органу управління банку, стосуються виключно юридичної особи - неплатоспроможного банку. Підтвердженням того, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження

№ НОМЕР_1, стосується неплатоспроможного банку як юридичної особи є: відсутність у виконавчому документі та в Автоматизованій системі виконавчих проваджень інформації про дату народження уповноваженої особи, прізвища, власного імені та по батькові уповноваженої особи; про реєстраційний номер облікової картки платника податків уповноваженої особи; наявність інформації у виконавчому документі та в Автоматизованій системі виконавчих проваджень про найменування юридичної особи - ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» та належний цій юридичній особі ідентифікаційний код - 33299878;

при реєстрації виконавчого документа в Автоматизованій системі виконавчих проваджень державний виконавець зазначив, що боржником у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 є юридична особа, назва «Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» Караченцев Артем Юрійович, ». Ця обставина підтверджує те, що державний виконавець в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 вживає дії з примусового виконання виконавчого документа стосовно юридичної особи - ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», . Зазначення

у виконавчому документі боржником уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» за наявності у виконавчому документі найменування та коду ЄДРПОУ неплатоспроможного банку не змінює суті самого виконавчого документа, який стосується юридичної особи та є цілком коректним, оскільки відповідно до частини третьої статті 92 ЦК України уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» виступає від імені та в інтересах цього неплатоспроможного банку;

державний виконавець Печерського ВДВС у м. Києві Лісовенко В. А. при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 порушив пункт 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»;

під час здійснення процедури виведення банку з ринку вимоги кредиторів задовольняються виключно почергово та у порядку, передбаченому статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Наведене свідчить про відсутність правових підстав для вчинення будь-яких дій стосовно примусового стягнення коштів з ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», оскільки запровадження з 21 травня 2019 року процедури ліквідації банку зумовлює необхідність задоволення грошових вимог, в тому числі вимог про відшкодування судових витрат (судового збору), які виникли на підставі рішення суду, виключно в межах ліквідаційної процедури банку. При цьому стягнення з ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» судових витрат у справі № 703/2554/20 поза межами ліквідаційної процедури банку, передбаченої Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є неможливим відповідно до спеціального Закону.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 25 листопада 2022 року у задоволенні клопотання ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» про відстрочення сплати судового збору відмовлено, касаційну скаргу банку залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 12 грудня 2022 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу із суду першої інстанції.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції

в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги містять підстави касаційного оскарження, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України (неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права).

Фактичні обставини справи

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 червня 2021 року у цій справі позов ОСОБА_1 до Фонду та уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» Караченцева А. Ю. про захист прав споживачів фінансових послуг, визнання права та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково.

Визнано поважними причини пропуску строку пред`явлення ОСОБА_1 кредиторських вимог до ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» на суму невиплачених грошових коштів за вкладом згідно з договором від 11 грудня 2014 року

№ 372206 (вклад «Цікавий») та додатковим договором від 11 грудня 2014 року

№ 1.

Зобов`язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» Караченцева А. Ю. включити ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» на суму заборгованості за договором від 11 грудня

2014 року № 372206 (вклад «Цікавий») та додатковим договором від 11 грудня 2014 року № 1 в розмірі 115 000,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнено з уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» Караченцева А. Ю. на користь ОСОБА_1 1 000,00 грн витрат на правничу допомогу адвоката.

Стягнено з уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» Караченцева А. Ю. на користь Державного бюджету України

1 681,60 грн судового збору.

09 листопада 2021 року на виконання рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 червня 2021 року видано виконавчий лист

№ 703/2554/20 про стягнення з уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» Караченцева А. Ю. на користь держави 1 681,60 грн.

Постановою державного виконавця Печерського ВДВС у м. Києві Лісовенка В. А. від 23 листопада 2021 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 щодо виконання виконавчого листа № 703/2554/20 про стягнення судового збору у сумі 1 681,60 грн.

Рішенням Правління Національного банку України від 21 травня 2019 року

№ 352-рш«Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» відкликано банківську ліцензію та розпочато ліквідацію вказаного банку.

Позиція Верховного Суду

Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

У статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України, беручи до уваги статті 3, 8, частини першу, другу статті 55, частини першу, другу статті 129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, вважає, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом (Рішення Конституційного Суду України від 15 травня 2019 року № 2-рп(ІІ)/2019).

Конституційний Суд України у зазначеному Рішенні також наголосив, що визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Боржником

є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення (частини перша, друга статті 15 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частинами першою, другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року

і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що визначене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на суд було

б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00; пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України», заява № 6318/03; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia», заява

№ 30779/04; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява № 40450/04).

Завершальною стадією розгляду справи є виконання остаточного судового рішення.

У пункті 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Таким чином, на підставі наведеної норми виконавчий документ за вказаних в ній умов повертається стягувачу, якщо боржником у цьому документі є банк.

Оскільки боржником за виконавчим листом № 703/2554/20, виданим

09 листопада 2021 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області,

є уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» Караченцев А. Ю., а не сам банк, суди обґрунтовано відмовили в задоволенні скарги на дії та рішення державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження та неповернення виконавчого листа стягувачу на підставі пункту 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Суди зробили правильний висновок про те, що наявність відповідного судового рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, та враховуючи принцип верховенства права, обов`язковість виконання судових рішень, державний виконавець, приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження, діяв відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження». Разом з тим посилання скаржника на неправильне застосування судами попередніх інстанцій пункту 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» не знайшли свого підтвердження.

Доводи касаційної скарги про неврахування судами висновку, викладеного

у постанові Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі № 761/20963/17,

є необґрунтованими, оскільки судові рішення у справі, яка переглядається, та

у вказаній постанові ухвалено за різних фактичних обставин. Так, у справі

№ 761/20963/17 у зв`язку з неявкою представника позивача в судові засідання, призначені на 22 січня 2018 року та 23 травня 2018 року, ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 23 травня 2018 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 19 січня 2021 року, позов уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Таврика»

Караченцева А. Ю. залишено без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України. Постановою Верховного Суду від 26 травня 2021 року касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволено, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Направляючи справу на новий розгляд до місцевого суду, касаційний суд, серед іншого, виходив із того, що суди попередніх інстанцій не звернули уваги, з урахуванням статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у якому статусі ліквідатор ПАТ «Банк «Таврика» звернувся до суду із позовом. Отже, у постанові, на яку посилається заявник у касаційній скарзі, порушувалось питання щодо суб`єктного складу сторін у справі з урахуванням предмета та підстав вказаного позову. Натомість у справі, яка переглядається, заявник звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця, тобто у справі надається оцінка правомірності дій державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження. Колегія суддів дійшла висновку, що підстав враховувати посилання заявника на висновок, який викладено у справі № 761/20963/17, немає, оскільки справи не є подібними.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм процесуального права. У зв`язку

з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» залишити без задоволення.

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 травня

2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 06 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

І. О. Дундар