СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Жовноватюк В.С., за участю секретаря Лопатюк А.В.,

боржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу боржника ОСОБА_1 на рішення, дії або бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Ярослава Вікторовича, стягувач - Акціонерне товариство «Універсал банк», -

ВСТАНОВИВ:

Боржник ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва зі скаргою у порядку ст. 447 ЦПК України, в якій просить скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 25.11.2022, винесену в межах виконавчого провадження №70424136 (у частині стягнення з боржника виконавчого збору / основної винагороди приватного виконавця); скасувати постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 25.11.2022, винесену в межах виконавчого провадження №70424136; скасувати постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 25.11.2022, винесену в межах виконавчого провадження №70424136; скасувати постанову про арешт коштів боржника від 25.11.2022, винесену в межах виконавчого провадження №70424136.

В обґрунтування зазначає, що 03.12.2022 після отримання листа на пошті, боржник дізнався, що на виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження №70424136 від 25.11.2022 з примусового виконання виконавчого листа №2-1075/12, виданого 29.11.2012 Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за договорами №001-2915/840-0531 від 27.11.2007, №001-2915/840-0532 від 27.11.2007, №001-2915/840-0533 від 27.11.2007 в сумі 200859 доларів США 21 цент, що еквівалентно 1604362,93 грн.

Боржник вважає, що своїми рішеннями та діями приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Бережний Я.В. порушив його права. У постанові про відкриття виконавчого провадження, приватний виконавець у п.1 зазначив резолютивну частину рішення Солом`янського суду м. Києва - стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за договорами в сумі 200859 доларів США 21 цент, що еквівалентно 1604362,93 грн. У пункті 3 постанови про відкриття виконавчого провадження, приватний виконавець зазначає стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 20085,92 доларів США (USD), що еквівалентно 734514,01 грн за курсом НБУ на день пред`явлення виконавчого документа до виконання. Виконавчий збір/основна винагорода приватного виконавця стягується в іноземній валюті, а не визначається в національній валюті на день відкриття виконавчого провадження по курсу НБУ.

25.11.2022 приватним виконавцем винесена постанова про стягнення з боржника основної винагороди із зазначенням суми стягнення у розмірі 734514,01 грн за курсом НБУ на день пред`явлення виконавчого документа до виконання. Боржник заперечує проти постанови та зазначає, що перше ВП №46613137 було розпочате Солом`янським РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві 23.02.2015. У ході примусового виконання виконавчого провадження, державним виконавцем була винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 02.03.2015 у сумі 160436,29 грн, яка в судовому порядку оскаржена не була. У подальшому після повернення виконавчого листа стягувачу, державним виконавцем постанова про стягнення виконавчого збору була винесена в окреме виконавче провадження №58821348 від 05.04.2019, яка на даний час знаходиться на примусовому виконані в Солом?янському ВДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ). Тобто державний виконавець виніс постанову про стягнення виконавчого збору без реального виконання рішення суду, передав її на примусове виконання. Стягувач забрав виконавчий документ та передав на виконання приватному виконавцю. Приватний виконавець виніс постанову про стягнення з боржника основної винагороди. Оскільки виконавчий документ було повернуто без фактичного виконання, створюються умови для стягнення зі скаржника подвійної суми основної винагороди.

Щодо постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 25.11.2022 зазначає, що розмір мінімальних витрат виконавчого провадження зазначених у постанові не відповідають загальній сумі мінімальних витрат, тобто розмір мінімальних витрат зазначених у постанові складають 185,00 грн, а загальна сума мінімальних витрат зазначена у постанові складає 469,00 грн, що не відповідає дійсності.

25.11.2022 приватним виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника. Приватний виконавець без перевірки банківських рахунків наклав арешт на рахунок для отримання заробітної плати, відтак вказана постанова підлягає скасуванню. Відтак просить скаргу задовольнити.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 26.12.2022 прийнято скаргу до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за скаргою боржника ОСОБА_1 на рішення, дії або бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Я.В., стягувач - АТ «Універсал банк».

23.02.2023 до суду надійшов відзив приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Я.В. на скаргу, у якому просить відмовити скаржнику у задоволенні скарги та проводити розгляд справи за відсутності приватного виконавця. В обґрунтування зазначає, відповідно до постанови про стягнення з боржника основної винагороди вбачається, що виконавець здійснив лише розрахунок основної винагороди, а у разі здійснення ним повного або часткового виконання рішення, основна винагорода має бути стягнута з дотриманням пропорційності відповідно до стягнутого боргу. Тож сума основної винагороди зазначена у постанові про стягнення з боржника основної винагороди не є остаточною.

Щодо суми, вказаної у еквіваленті за курсом НБУ на день пред`явлення виконавчого документа до виконання, то перерахування стягувачеві суми у національній валюті чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення. Також єдиним можливим способом стягнення та перерахування стягнутих коштів при виконанні виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документу про стягнення коштів в іноземній валюті є перерахування еквіваленту за курсом НБУ на день здійснення платежу.

Крім того, боржником не надано жодних доказів правового обґрунтування необхідності зняття арешту з коштів, що обліковуються на рахунках у банківських установах.

27.02.2023 до суду надійшли заперечення представника АТ «Універсал банк» на скаргу, у якому просить відмовити у задоволені скарги ОСОБА_1 . Зазначає, що подана скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та має розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

У судовому засіданні від 23.05.2023 боржник ОСОБА_1 підтримав свою скаргу, просив її задовольнити. Також долучив довідку вих. № 11122-17.5 від 20.03.2023, видана АТ «Сенс Банк» та копію виписки за рахунком за період 19.05.2022-19.05.2023.

Приватний виконавець та стягувач у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч. 2 ст. 450 ЦПК України).

Вивчивши скаргу боржника, її доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи, у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи, суд приходить до наступного висновку.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи

(ст. 447 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У встановлених законом випадках, примусове виконання рішень покладається, зокрема, на приватних виконавців, які під час здійснення професійної діяльності керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020, справа № 382/389/17 зазначила, що імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 6 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18) та у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18).

Згідно з ч. 1 ст. 20 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже вимоги ОСОБА_1 про: скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 25.11.2022, винесену в межах виконавчого провадження № 70424136 (у частині стягнення з боржника виконавчого збору / основної винагороди приватного виконавця); скасувати постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 25.11.2022, винесену в межах виконавчого провадження № 70424136; скасувати постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 25.11.2022, винесену в межах виконавчого провадження № 70424136 не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, у цій частині провадження підлягає закриттю.

Щодо вимоги скасування постанови про арешт коштів боржника від 25.11.2022, винесену в межах виконавчого провадження № 70424136, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно з ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до пункту 1 частини другої статті 8 Закону України "Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а видокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Судом встановлено, що у постанові про арешт коштів боржника від 25.11.2022 у рамках ВП № 70424136, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Бережний Я.В. постановив накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить та належить боржнику ОСОБА_1 .

У довідці вих. № 11122-17.5 від 20.03.2023, видана АТ «Сенс Банк» зазначено, що в АТ «Сенс Банк» 19.05.2022 укладено договір, відкрито рахунок № НОМЕР_1 (для зарахування, у тому числі заробітної плати від ТОВ «Пост Фінанс») у валюті «гривня» та оформлено карту № НОМЕР_2 , строк дії карти - 31.05.2027.

З копії виписки за рахунком за період 19.05.2022-19.05.2023 встановлено, що остання операція по зарахуванню заробітної плати за рахунком № НОМЕР_1 датується 19.10.2022.

Тобто остання операція по зарахуванню заробітної плати здійснена раніше (19.10.2022), ніж винесено постанову приватним виконавцем про арешт коштів боржника (25.11.2022). Крім того, картковий рахунок призначений не тільки для зарахування заробітної плати, скільки зроблено застереження «у тому числі заробітної плати».

Відтак приватний виконавець діяв у відповідності до вимог чинного законодавства та з метою виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Будь-яких даних відносно того, що рахунок боржника є рахунком із спеціальним режимом використання (є виключно рахунком для зарахування заробітної плати) судом не отримано.

Інші доводи скарги зводяться до власносного тлумачення заявником закону, що суперечить чинному законодавству та не можуть бути підставою для задоволення такої скарги.

Будь-які докази, які вказували б на порушення приватним виконавцем чинного законодавста прав боржника як сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, не встановлено.

Окрім того, інші доводи заявника, оскаржуваної дії посадової особи, які наведені у заяві, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 447 - 453 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги боржника ОСОБА_1 на рішення, дії або бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Ярослава Вікторовича, стягувач - Акціонерне товариство «Універсал банк», у частині скасування постанови про арешт коштів боржника від 25.11.2022, винесену в межах виконавчого провадження №70424136 - відмовити.

В іншій частині провадження - закрити.

Роз`яснити, що скарга у частині скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.11.2022, винесену в межах виконавчого провадження № 70424136 (у частині стягнення з боржника виконавчого збору / основної винагороди приватного виконавця); скасування постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 25.11.2022, винесену в межах виконавчого провадження № 70424136; скасування постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 25.11.2022, винесену в межах виконавчого провадження № 70424136 - підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя В.С. Жовноватюк

Повний текст виготовлено 26.05.2023