Справа №442/6912/23
Провадження №2/442/1375/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі головуючого - судді Крамара О.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Дрогобичі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з неї за кредитним договором № 1477964 від 23.02.2021 року в розмірі 32 806,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що кредит наданий ОСОБА_1 за допомогою вебсайту позивача, здійснена його ідентифікація та використано Електронний підпис одноразовим ідентифікатором. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором отриманий Позичальником за допомогою СМС-коду, надісланого на телефон, зазначений у анкеті. Даний телефонний номер обслуговувався в мережі Lifecell - ТОВ «Лайфселл» відповідно до публічного договору, телекомунікаційні послуги. Згідно смс - повідомлення, на номер телефону вказаний у заявці на укладення кредитного договору (НОМЕР_3) надсилався персональний одноразовий ідентифікатор, який був використаний для підписання кредитного договору ОСОБА_1 № 1477964 від 23.02.2021 року, за яким вона отримала від ТОВ «Фінансова компанія «Аргон» грошові кошти в розмірі 2 000 грн. на банківську карту № НОМЕР_1 (відкрита в Sense Bank), яка їй і належить. Згідно розрахунку нарахування штрафних санкцій сума заборгованості станом на подання позовної заяви становить 32 806,00 грн.

Відповідачка по справі у відзиві заначила, що із заявленими позовними вимога категорично не погоджується, так як жодного кредитного договору ні з ТзОВ «ВВС-Факторинг», ні з ТОВ «Фінансова компанія «Аргон» (від якого перейшло право вимоги по вказаному кредитному договору до позивача) не підписувала і коштів не отримувала. Також вказала що з 2018 року не використовує номер НОМЕР_3 у зв`язку з переходом всім її оточуючих на інший оператор мобільного, нею був у використанні з 2018 року номер НОМЕР_2 , а SIM-карта з номером НОМЕР_3 мною була ліквідована.

Згідно клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи позивачкою в підтвердження безпідставності заявлених до неї позовних вимог долучено лист - відповідь Lifecell від 10.11.2023 року № 4908 на адвокатський запит Зубрицької О.М. , лист - відповідь від АТ «Сенс Банк» від 08.11.2023 року № 15629-БТ-44.2/2023 на адвокатський запит Зубрицької О.М. , лист - відповідь ТОВ «Нова Пошта» від № 4352-23к від 14.11.2023 року на адвокатський запит Зубрицької О.М. ,, талон повідомлення єдиного обліку № 11110.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Дослідивши надані письмові докази, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог.

Судом встановлено, що 23.02.2021 року укладено кредитний договір № 1477964, в якому сторонами зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Арагон» та ОСОБА_1 . По даному зобов`язанню змінено кредитора на ТОВ «ВВС-Факторинг», тобто заборгованість була відступлена ТОВ «ВВС-Факторинг» на підставі договору про відступлення права вимоги. Кредит наданий позичальнику за допомогою вебсайту відповідача, здійснена його ідентифікація та використано Електронний підпис одноразовим ідентифікатором.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором отриманий Позичальником за допомогою СМС-коду, надісланого на телефон НОМЕР_3 , зазначений у анкеті та договорі.

Представником ОСОБА_1 адвокатом Зубрицькою О.М. 27.102.2023 подано до ТОВ «Лайфсел» запит, на що отримано відповідь від 10.11.2023 року № 4908д зі змістом, що даний телефонний номер обслуговувався в мережі Lifecell відповідно до публічного договору, телекомунікаційні послуги за яким надавались знеоособлено (анонімно) і Lifecell, як оператору, не відомо, хто саме користувався зазначеним телефонним номером в момент укладення відповідного кредитного договору.

Номер телефону НОМЕР_3 мав 4-ри «життєвих цикли». В період з 2018 на цей номер припадали два «Життєві цикли» Перший з 22.01.2011 - 22.03.2020, другий з 22.02.2021 - 25.03.2022 року. Починаючи з 26.03.2023 року електрокомунікаційні послуги за вказаним номером не надаються.

Під час кожного із «Життєвих циклів» номеру відповідають різні SIM -карти (кожна з унікальним номером ICCID). З загальним правилом впродовж кожного із «життєвих циклів» користувачами номера є різні, жодним чином не пов`язані між собою, особи.

Один з життєвих циклів номера НОМЕР_3 починається 22.02.2021 року, тобто в день, який передував тому, коли було проведено дії щодо подання заявки і укладення кредитного договору шляхом отримання смс ідентифікатора і подання заяви і анккети на веб сайт.

З відповіді на адвокатський запит Зубрицької О.М. до АТ «Сенс Банк» від 08.11.2023 року № 15629-БТ-44.2/2023 вбачається, що ОСОБА_1 не являюсь клієнтом Банку, а тому даний факт підтверджує не можливість отримання нею від ТОВ «Фінансова компанія «Аргон» грошові кошти в розмірі 2 000 грн. на банківську карту № НОМЕР_1 (відкрита в АТ «Сенс Банк» (Sense Bank), яка їй не належить.

Також з відповіді адвокатський запит Зубрицької О.М № 4352-23к від 14.11.2023 року до ТОВ «Нова Пошта» вбачається, що ОСОБА_1 ніколи не перебувала у трудових відносинах з даним товариством, а тому дані в анкеті на отримання кредиту були хибними.

Також по факту отримання від імені ОСОБА_1 кредиту, вона звернулась у Дрогобицький відділ поліції ГУ НП у Львівській області з відповідною заявою 23.10.2023 року.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Відповідно до статті 3 цього Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до статті 12 указаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною третьою статті 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, тобто до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

У разі ж якщо стороною договір фактично не підписано, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Аналізуючи надані докази, кредитний договір № 1477964 від 23.02.2021 укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРАГОН» не укладався, оскільки не підтверджено жодними обставинами, що номер телефону НОМЕР_3 в період проведення ідентифікації використовувався ОСОБА_3 . Окрім цього банківська карта № НОМЕР_1 (відкрита в АТ «Сенс Банк» (Sense Bank) куди перераховані ТОВ «Фінансова компанія Аргон» сума коштів в розмірі 2 000 грн, на які нараховані сума стягнення, не належить ОСОБА_1 , що підтверджує факт не отримання нею первинної суми кредиту.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить, як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19) та багатьох інших.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду.

Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19).

У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».

Згідно статті 16 ЦК України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов`язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та іншими способами відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Кредитний договір № 1477964 від 23.02.2021 року ОСОБА_1 не підписувався та не укладався, тобто слід вважати його неукладеним, тобто таким, що не тягне за собою жодних правових наслідків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 10, 12, 19, 23, 76-81, 89, 95, 258-259, 263-265, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд -

ухвалив:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити повністю..

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 20.11.2023.

Суддя О.В. Крамар