ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5003/23 Справа № 175/3973/22 Суддя у 1-й інстанції - Журавель Т. С. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувала тим, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2021 року з відповідача стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку на утримання неповнолітньої дитини. Проте, син сторін, ОСОБА_4 , має слабке здоров`я, часто хворіє, тому вона змушена нести додаткові витрати на його лікування. За період з лютого 2022 року по 05 грудня 2022 року нею додатково було витрачено на оплату ліків та медичних аналізів 24 759,48 грн., на оплату послуг стоматолога 400 грн. Також був придбаний мобільний телефон вартістю 7 667,02 грн. На ремонт телефону позивачка витратила 600 грн., а на оплату послуг мобільного зв`язку 842 грн.

Просила стягнути з ОСОБА_4 17 134,25 грн. додаткових витрат на утримання їх малолітнього сина.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2023 року позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1462,20 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 83,60 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача на її користь додаткових витрат на дитину у розмірі 15 672,05 грн. та задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування посилається на незаконність й необґрунтованість оскаржуваного рішення та ухвалення його без додержання норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

З посиланням на аналогічні доводам позовної заяви зазначає, що нею належними та допустимими доказами доведено наявність підстав для стягнення додаткових витрат на дитину у вигляді стоматологічних послуг. Крім того вважає, що судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги чеки щодо купівлі кардіопрепаратів, заспокійливих препаратів, а також профілактичних та антимікробних препаратів для дитини, оскільки в його медичній картці та консультаційних висновках підтверджується наявність відповідних хвороб. Не погоджується з висновками суду щодо недоведеності додаткових витрат на придбання телефону дитині для дистанційного навчання у школі та оплати послуг мобільного зв`язку.

Від ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване. Зокрема зазначав, що фактично доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач не погоджується із тим, що суд першої інстанції не прийняв та не дослідив докази, подані нею після спливу процесуальних строків. Звертає увагу, що факт придбання ліків не є належним доказом додаткових витрат, якщо не доведено факт потреби дитини у певному виді лікування. Витрати на зняття зубного нальоту у дитини вважає звичайними витратами на дитину, а не додатковими, а також наголошує на їх завищеності у зв`язку із звертанням до приватного стоматолога і недоведеності відповідними квитанціями. Щодо витрат у зв`язку із придбанням телефону дитині для дистанційного навчання зазначає, що позивачкою не доведено необхідність понесення таких витрат. Окрім того звертає увагу, що у дитини вже був наявний смартфон та для навчальних цілей придбаний ноутбук, несправність або застарілість яких не доведена. Оплату послуг мобільного зв`язку відносить до поточних витрат на дитину.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить 17134,25, тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив із того, що позивачем доведено належними та допустимими доказами понесені нею додаткові витрати на спільну дитину, які пов`язані з її лікуванням у відповідності до призначень лікарів. Щодо витрат в частині зняття зубного нальоту, придбання телефону, його ремонту та оплати послуг мобільного зв`язку зазначив, що ці витрати зумовлені звичайними (поточними) потребами дітей, які покриваються за рахунок щомісячного розміру аліментів і не відносяться до додаткових витрат в розуміння статті 185 СК України.

Такий висновок суду відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій ( стаття 12 ЦПК України).

Положення статті 185 Сімейного кодексу України щодо обов`язку батьків брати участь в додаткових витратах на дитину стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 320/383/19.

Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 320/383/19, від 14.01.2019 у справі № 751/4312/16-ц .

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2015 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто аліменти в розмірі 1/4 усіх видів заробітку.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2021 року розмір стягнутих аліментів було зменшено до 1/6 частини.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2021 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 було стягнуто додаткові витрати на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 12130,88 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що дитина часто хворіє та потребує медикаментозного лікування. В підтвердження позовних вимог надано копії фіскальних чеків, які підтверджують придбання препаратів, призначених лікарем- неврологом за результатами огляду згідно копії з медичної картки ОСОБА_4 , та що було враховано судом першої інстанції при частковому задоволенні позовних вимог.

Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста № , виданого 01.11.2022 року лікарем КП «РМЦРЗ» Дніпро, ОСОБА_4 встановлений діагноз М 41.05 - дитячий ідіопатичний сколіоз та надано рекомендації, а саме: дитині показане реабілітаційне лікування, вітамін Д3 100-1500 МО, препарати кальцію, постійне дотримання ортопедичного режиму, рекомендуються заняття спортом, рентгенограма грудного та поперекового відділів хребта у прямій проекції, загальний аналіз крові, аналіз крові на вітамін Д, кальцій (іонізований), загальний аналіз сечі, аналіз сечі Са-креатинин, консультація кардіолога, EXO-КГ, загально-укріплююче лікування, дотримання режиму та збалансованого харчування згідно віку дитини, повторний огляд після дообстеження.

Згідно консультаційного висновку спеціаліста дитячого лікаря кардіоревматолога від 18.11.2022 року, встановлений діагноз: вторинна метаболічна кардіоміопатія, помірна тристулкова недостатність 2 ст. Рекомендації: огляд ЛОР, ЕКГ, УЗД щитовидної залози; дослідження АСЛО, СРП, РФ, Віт. Д, Са, КФКМВ, ЛДГ, Магній, ТТГ, Т4 вільний, Бакпосів з носоглотки; дієта; повторний огляд після дообстеження.

Суд першої інстанції дослідив надані позивачкою чеки щодо купівлі медичних препаратів,частина із яких є нечитабельною, медичні призначення лікарів та дійшов обґрунтованого висновку про те, що частина із наданих чеків про придбання ліків не підтверджується відповідними призначеннями лікарів, а відтак відсутні належні докази, що вони придбавались для лікування дитини та є додатковими витратами.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те , що докази, які б підтвердили необхідність в придбанні таких ліків, суду не надані. Призначення таких ліків відповідними доказами не підтверджено і правильно відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат на придбання ліків за останніми наданими позивачем чеками.

Також суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те ,що не відноситься в розумінні положень ст.185 СК України до додаткових витрат придбання мобільного телефону та зняття зубного нальоту у приватній клініці. Необхідність придбання мобільного телефону позивач обґрунтовувала тим, що він потрібен дитині для дистанційного навчання. Проте, постановою Дніпровського апеляційного суду від 10.03.2023 року було задоволено позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат з відповідача на придбання планшету для дистанційного навчання дитини.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин з дотриманням норм матеріального та процесуального, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 17134,25 грн.,що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст.368, 369, 375, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: