Справа № 932/9112/23
Провадження № 2-о/932/207/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі - Ганіній Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В:

09.10.2023 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису.

В обгрунтування заяви заявники зазначили, що ОСОБА_1 зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 , його син ОСОБА_3 зареєстрований за цією ж адресою, співвласником будинку не являється. Також, разом з ними мешкає його - ОСОБА_1 жінка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , молодший син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тітка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та невістка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В 2019 році ОСОБА_3 переїхав мешкати до них зі своєю жінкою ОСОБА_4 , яка зареєстрована в належній їй квартирі за адресою АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 пустив їх до себе у будинок проживати, оскільки ОСОБА_3 сказав, що вони переїдуть до них на 2-3 місяці. ОСОБА_3 з жінкою займаються тим, що продають котів та на сьогоднішній день у нього на подвір`ї вже більше 150 котів, що його - ОСОБА_1 не влаштовує та він просив його з`їхати з його будинку разом з жінкою та котами, проте він відмовляється, каже, що ніби-то це його будинок. У нього - ОСОБА_1 на побутовому рівні з ОСОБА_3 та його жінкою приблизно з 2020 року почалися непорозуміння, які переросли в постійні конфлікти; він був категорично проти розведення котів на території його домоволодіння, проте ОСОБА_3 не реагував на його зауваження, на подвір`ї збирається бруд від такої кількості тварин, від чого його стан здоров`я погіршився. З 2022 року на грунті того, що ОСОБА_3 відмовляється покинути будинок, він проявляє до нього - ОСОБА_1 агресію, користуючись тим, що він є особою похилого віку, не може захистити себе, погрожує, що не залишить його у спокої, спричиняє тілесні ушкодження, погрожує фізичною розправою, чим наносить йому психологічну травму, він відчуває постійне нервове напруження, страх, не почувається у безпеці у власному будинку.

Починаючи з червня 2023 року ОСОБА_3 почав безпідставно проявляти до нього - ОСОБА_1 агресію, погрожувати фізичною розправою, психологічно тиснути, виражатися на його адресу нецензурною лайкою, також факти безпідставної агресії мати місце з боку Ткача по відношенню до заявниці ОСОБА_2 , яка раніше зверталась до поліції з приводу скоєння ним домашнього насильства, проте про результати розгляду її заяв невідомо. 05.07.2023 року близько 17-00 годин він - ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 знаходився на місцем свого мешкання, він пішов кормити свою рідну тітку ОСОБА_5 , на подвір`ї зустрів ОСОБА_3 , від якого відчувався запах алкоголю, та який перегородив йому шлях, між ними відбулася суперечка з приводу того, що йому не сподобалось чим він кормить тітку. В ході суперечки ОСОБА_3 висловлював йому - ОСОБА_1 погрози фізичною розправою, які він сприймав як реальні, після цього він - ОСОБА_3 наніс йому один удар своєю головою в область голови (чоло), від чого йому запамарочилось, свідомість він не втратив, на ногах встояв. Одразу після цього ОСОБА_3 його вдарив ще раз своєю головою також в область чола його голови, від чого він відчув різку біль та запамарочення, поліцію він не викликав, оскільки ОСОБА_3 забрав його телефон та не віддавав його, кажучи, що розіб`є його. При цьому він продовжував висловлювати йому погрози фізичною розправою, які він сприймав як реальні, на його зауваження не реагував, він бив кулаками по столу, продовжував йому погрожувати, після цього випадку у нього постійно болить голова і піднявся артеріальний тиск.

Заявники в заяві зазначають, що випадки скоєння домашнього насильства з боку їх сина відбуваються регулярно, проте часто буває, що вони не можуть дозвонитися до поліції, тому що будинок, де вони живуть, знаходиться у балці та там дуже поганий телефонний зв`язок. За вищевказаним фактом він - ОСОБА_1 10.07.2023 року звернувся із заявою до ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, яку було зареєстровано до ЖЄО № 21521 від 10.07.2023 року, на що 26.07.2023 року йому було надано відповідь про те, що за результатами перевірки на ОСОБА_3 було складено адміністративний протокол за ст. 173-2 КУпАП та винесено терміновий заборонний припис. 18.07.2023 року він - ОСОБА_1 звернувся до ВП №7 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за фактом спричинення йому тілесних ушкоджень, що мали місце 05.07.2023 року за місцем його мешкання. 19.07.2023 року за даним фактом було відкрито кримінальне провадження за ознаками складу правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України, на даний час тривають слідчі дії. ОСОБА_2 в заяві зазначає, що 26.06.2022 року о 16-30 годин ОСОБА_3 висловлювався на його адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, в наслідок чого завдав психологічну шкоду, кинув в неї тапочки, попав в праву руку та спричинив їй тілесні ушкодження. Вона викликала поліцію, яка по приїзду склала відносно ОСОБА_3 адміністративний протокол по ч.1 ст. 173-2 КУпАП, по результату розгляду якого Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська було накладено штраф на суму 170,00 грн. 10.07.2023 року вона звернулась з заявою до ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області за фактом систематичного скоєння домашнього насильства з боку ОСОБА_3 , яку було зареєстровано в ЖЄО № 21517 від 10.07.2023 року, на що 20.07.2023 року нею було отримано відповідь про те, що за результатами перевірки на ОСОБА_3 було складено адміністративний протокол за ст. 173-2 КУпАП та винесено терміновий заборонний припис. Наразі в суді перебувають на розгляді адміністративні справи відносно ОСОБА_3 за фактом скоєння домашнього насильства.

Посилаючись на зазначене, заявники просять видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , строком на шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що зареєстровані та проживають за вказаною адресою, а саме: заборонити ОСОБА_3 наближатися ближче ніж на 500 метрів до місця фактичного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , якщо вони власними бажаннями перебувають у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори, в тому числі надсилати смс-повідомлення, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 09.10.2023 року для розгляду даної справи визначена суддя Кудрявцева Т.О.

Ухвалою судді від 09.10.2023 року у справі відкрито провадження та призначено судове засідання по її розгляду.

В судовому засіданні заявники вимоги заяви підтримали та просили їх задовольнити.

В судовому засіданні заінтересована особа - ОСОБА_3 вимоги заяви не визнав та заперечував проти їх задоволення, пояснив, що домашнього насильства психологічного та фізичного характеру від відносно батьків не скоював. Вказав, що він з дружиною під час COVID-19 переїхали з дозволу його батьків проживати у їх будинок по АДРЕСА_1 , де вони поселилися в будинку, його дружина розводить котів, які у кількості 30 тварин розміщені в двох кімнатах будинку. До їх переїзду його батьки переселилися проживати в облаштований всіма побутовими умовами в їх інший будинок, розташований у їх же дворі, в якому була раніше літня кухня. Між ним та його батьками дійсно відбуваються конфлікти на побутовому рівні, проте коли батько перебував у лікарні з інсультом, він доглядав за ним, вважає, що це його мати - ОСОБА_7 провокує виникнення всіх конфліктів, він зовсім з нею не спілкується. Він не обмежує доступ батьків до основного будинку, у дверях будинку нема замків і тому вони не зачиняються.

Вислухавши осіб, які з`явилися, дослідивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"; 2) особою, яка постраждала від насильства за ознакою статі, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків".

За ст.350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) заявника та заінтересованої особи, їх місце проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, у разі якщо заява подається особою, зазначеною у пунктах 3 і 4 частини першої статті 350-2 цього Кодексу, - процесуальне становище особи, яка подає заяву, із зазначенням її імені (прізвища, імені та по батькові), місця проживання чи перебування, поштового індексу, відомих номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти, а також ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) дитини або недієздатної особи, в інтересах якої подається заява, місце її проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, якщо такі відомі; 3) обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). У разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування.

Відповідно до ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , він та його дружина ОСОБА_2 проживають та зареєстровані за вказаною адресою.

В 2019 році ОСОБА_3 разом зі своєю дружиною ОСОБА_6 переїхали мешкати до будинку АДРЕСА_1 на строк 2-3 місяці, повідомивши про це батьків, які не заперечували проти цього, після переїзду ОСОБА_3 був зареєстрований за вказаною адресою.

На даний час у будинку АДРЕСА_1 , вказаному в Технічному паспорті на будинок під літ. А-1, проживають - ОСОБА_3 разом зі своєю дружиною, молодший син заявників - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тітка ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судом встановлено, про що пояснили в судовому засіданні заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ще до переїзду до будинку АДРЕСА_1 їх сина ОСОБА_3 в 2019 році вони перебралися проживати у інший будинок, який розташований на подвір`ї цього ж домоволодіння за вказаною адресою, та який зазначений в технічному паспорті на домоволодіння як літня кухня під літ. В, Д, яка обладнана для проживання, складається з кухні, житлової кімнати, туалету з ванною кімнатою. При цьому, кухнею, розташованою у цьому будинку-літній кухні, користуються як ОСОБА_1 з ОСОБА_2 так і ОСОБА_3 з дружиною, оскільки в основному будинку кухня відсутня.

ОСОБА_3 з жінкою займаються розведенням котів, про що пояснили в судовому засіданні всі учасники справи, яких вони при переїзді до будинку за вказаною адресою також перевезли і вони розміщені в двох кімнатах будинку, облаштованих ними для їх утримання. ОСОБА_3 з дружиною проживають в окремій кімнаті будинку, в інших приміщеннях будинку проживають ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за якою здійснюють догляд ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В заяві та в судовому засіданні заявники посилаються на те, що у них на подвір`ї перебувають вже більше 150 котів, на подвір`ї збирається бруд від такої кількості тварин, оскільки жінка, яка прибирає у будинку після котів, витрушує на подвір`ї ковдри з-під котів і вичищає лотки, частина двору забруднена відходами життєдіяльності котів, проте ОСОБА_3 двір не прибирає, шпалери у будинку подрані котами та приведена у непридатний стан паркетна підлога у кімнатах будинку. В ході розгляду даної справи ОСОБА_1 уточнив, що він порахував, що в будинку знаходяться 80 котів, а ОСОБА_3 стверджував, що 30 котів. Також зазначили, що ОСОБА_3 викинув їх речі із спальні в основному будинку, не дозволяє їм користуватися сауною, які вони побудували у їх домоволодінні.

Зважаючи на викладене, у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з побутових питань з ОСОБА_3 та його жінкою приблизно з 2020 року почалися непорозуміння, які переросли в постійні конфлікти; ОСОБА_1 , за його твердженням, був категорично проти розведення котів на території його домоволодіння, проте ОСОБА_3 не реагував на його зауваження, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 просили ОСОБА_3 виїхати з їх будинку разом з жінкою та котами, проте він відмовляється та каже, що це його будинок, між ними відбуваються суперечки з приводу того чим ОСОБА_1 кормить свою тітку ОСОБА_5 .

За твердженням заявників, з 2022 року на грунті того, що ОСОБА_3 відмовляється покинути будинок, він проявляє до них агресію, користуючись тим, що вони є особами похилого віку, не можуть захистити себе, погрожує, що не залишить їх у спокої, спричиняє тілесні ушкодження, погрожує фізичною розправою, чим наносить їм психологічну травму, вони відчувають постійне нервове напруження, страх, не почуваються у безпеці у власному будинку.

Починаючи з червня 2023 року, за твердженням заявників, ОСОБА_3 почав безпідставно проявляти до ОСОБА_1 агресію, погрожувати фізичною розправою, психологічно тиснути, виражатися на його адресу нецензурною лайкою, також факти безпідставної агресії мали місце з боку ОСОБА_3 по відношенню до заявниці ОСОБА_2 .

Як зазначає ОСОБА_1 , 05.07.2023 року близько 17-00 годин він, перебуваючи за місцем свого проживання, пішов до основного будинку кормити свою рідну тітку ОСОБА_5 , на подвір`ї зустрів ОСОБА_3 , який перегородив йому шлях, між ними відбулася суперечка з приводу того, що йому не сподобалось чим він кормить тітку. В ході суперечки ОСОБА_3 висловлював ОСОБА_1 погрози фізичною розправою та наніс йому два удари своєю головою в область голови, заподіявши фізичний біль, продовжував висловлювати йому погрози фізичною розправою, на його зауваження не реагував, він бив кулаками по столу, продовжував йому погрожувати.

ОСОБА_1 10.07.2023 року звернувся із заявою до ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області про те, що ОСОБА_3 за місцем мешкання вчиняє домашнє насильство відносно нього та дружини, яку було зареєстровано до ЖЄО № 21521 від 10.07.2023 року.

Листом ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 26.07.2023 року за № 43.7/ЖЄО-21521 ОСОБА_1 було повідомлено про те, що за результатами перевірки на ОСОБА_3 було складено адміністративний протокол за ст. 173-2 КУпАП та винесено терміновий заборонний припис.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2023 року у справі № 932/6842/23 справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за ч.1 ст. 173-2 КУпАП провадженням закрито за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. у даній справі закрито на підставі ч.2 ст. 38 КУпАП у зв`язку із спливом трьох місячного строку накладення адміністративного стягнення. Вказаною постановою суду встановлено, що ОСОБА_3 05.07.2023 року приблизно о 17-00 год., перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , вчинив відносно свого батька ОСОБА_1 домашнє насильство фізичного характеру. Вказана постанова суду набрала законної сили і встановлені нею обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи, що відповідає положенням ст. 82 ЦПК України.

ОСОБА_1 звернувся до ВП №7 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області з заявою від 10.07.2023 року про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за фактом спричинення йому тілесних ушкоджень, що мали місце 05.07.2023 року за місцем його мешкання.

Відповідно до Висновку спеціаліста від 11.07.2023 року № 2053, складеного КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» на основі судово-медичного дослідження (обстеження) у ОСОБА_1 виявлені тілесні ушкодження: садно надбрівної ділянки зліва, що спричинено від ії тупого твердого предмету, в термін, на який вказує обстеження, тобто 05.07.2023 року; виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

19.07.2023 року за даним фактом було відкрито кримінальне провадження за ознаками складу правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000388 від 19.07.2023 року.

Постановою дізнавача СД відділення поліції №7 Дніпровського РУП ГУНП України в Дніпропетровській області від 21.07.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , визнано потерпілим у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000388 від 19.07.2023 року, розпочатого за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

21.07.2021 року ОСОБА_1 був допитаний дізнавачем сектору дізнання відділення поліції №7 Дніпровського РУП ГУНП України в Дніпропетровській області в якості потерпілого, що підтверджується протоколом допиту потерпілого від 21.07.2023 року.

В заяві та в судовому засіданні ОСОБА_2 зазначає, що 26.06.2022 року о 16-30 годин ОСОБА_3 висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, кинув в неї тапочки, попав в праву руку та спричинив їй тілесні ушкодження, в наслідок чого їй завдано психологічної шкоди. Вона викликала працівників поліції, які по приїзду склали відносно ОСОБА_3 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

10.07.2023 року ОСОБА_7 звернулась з заявою до ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області за фактом систематичного скоєння домашнього насильства з боку ОСОБА_3 , яку було зареєстровано в ЖЄО № 21517 від 10.07.2023 року.

Листом ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 20.07.2023 року за № 43.7/ЖЄО-215117 ОСОБА_7 було повідомлено про те, що за результатами перевірки на ОСОБА_3 було складено адміністративний протокол за ст. 173-2 КУпАП та винесено терміновий заборонний припис.

ОСОБА_7 звернулася до ВП №7 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області з заявою від 10.07.2023 року про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за фактом протиправних відносно неї дій з боку ОСОБА_3 , що мали місце відносно неї 26.06.2022 року.

Також судом встановлено, що постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.07.2022 року у справі № 932/3617/22, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 170,00 грн. Вказаною постановою встановлено, що ОСОБА_3 26 червня 2022 року о 16.30 год., знаходячись за адресою АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме: висловлювався в її бік нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, в наслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої. Вказана постанова суду набрала законної сили 02.08.2022 року і встановлені нею обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи, що відповідає положенням ст. 82 ЦПК України.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2023 року у справі № 932/6843/23 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, провадження у даній справі закрито на підставі ч.2 ст. 38 КУпАП у зв`язку із спливом трьох місячного строку накладення адміністративного стягнення. Вказаною постановою суду встановлено, що ОСОБА_3 05.07.2023 року приблизно о 17-00 год., перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , вчинив відносно свого батька ОСОБА_1 домашнє насильство фізичного характеру. Вказана постанова суду набрала законної сили і встановлені нею обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи, що відповідає положенням ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи; програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Статтею 2 цього Закону передбачено, що законодавство про запобігання та протидію домашньому насильству складається з Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо недопущення насильства.

Відповідно до ст. 3 даного Закону, предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (прожали) в сім`ї патронатного вихователя.

Положеннями ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 та п.1 ч.1 ст.26 Закону №2229-VIIIдо спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Частинами 2, 3, 4 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Статтею 350-6 ЦПК України, передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 17 квітня 2019 року по справі №363/3496/18, суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 04 грудня 2019 року по справі №607/10122/19.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 369/7782/19 (провадження № 61-21337св19) зроблено висновок, що «відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи.

Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Із вказаних доказів вбачається, що дії ОСОБА_3 по відношенню до заявників мають ознаки психологічного тиску (образи, погрози, залякування, тощо), та є такими, що порушують психологічну недоторканість заявників, та вчинялися неодноразово.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

В ході розгляду справи вбачається, що сварки та конфлікти між учасниками справи тривають по сьогоднішній день та на постійній основі, конфлікти переростають у більш насильницькі дії з боку ОСОБА_3 , його дії мають ознаки психологічного (образи, погрози, тощо) тиску, є такими, що порушують психологічну недоторканість заявників.

Враховуючи усі надані заявниками докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчиняє психологічне насильство відносно заявників ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , наявні обґрунтовані ризики вчинення ним насильства щодо заявників, тому суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_3 шляхом встановлення заходу тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, встановлених ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» строком на два місяці, а саме: заборони йому наближатися ближче ніж на 500 метрів до місця фактичного проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 . Суд вважає, що заявниками не надано достатніх доказів для видачі відносно ОСОБА_3 судом обмежувального припису на строк шість місяців, тому їх заява в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Також, заявники в заяві просять при видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серед іншого, визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме: заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , якщо вони за власними бажаннями перебувають у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори, в тому числі надсилати смс-повідомлення, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Разом з цим, ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки судом встановлено, що підтвердили в судовому засіданні ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , ОСОБА_3 не збирається розшукувати ні сам ні через третіх осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , він не переслідує їх, з ОСОБА_7 . ОСОБА_3 не спілкується взагалі; вони ніколи не вели і не ведуть між собою листування, телефонні переговори, не надсилають один одному смс-повідомлення, за твердженням ОСОБА_7 у неї в телефоні взагалі відсутній номер телефону ОСОБА_3 . Таким чином, дані вимоги є заявленими безпідставно.

В силу ч.3ст.350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч.4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

На підставі викладеного, Керуючись ст.ст. 81, 89, 141,263_265, 293, 350-5, 350-6, 350-8 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису, - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , строком на два місяці із забороною щодо: наближення йому ближче ніж на 500 метрів до місця фактичного проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти вимог заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису - відмовити.

Допустити рішення суду до негайного виконання.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева