Провадження № 2/522/1134/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Кріцької Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення до житлового приміщення та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В проваджені суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення до житлового приміщення та стягнення моральної шкоди, по якому просять:.

-усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом вселення до неї ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_3 .

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду на ОСОБА_3 в розмірі 10 000 грн.

Мотивує вимоги тим, що 10.08.2021 року відповідач маючи вільний доступ до житла за вищевказаною адресою, у якій вона та син офіційно зареєстровані та постійно проживають, користуючись їх відсутністю змінив два замки вхідної двері.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги.

Відповідач та його представник в судове засідання повторно не з`явились. В ході розгляду справи відповідач надав відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позову, оскільки на теперішній час у позивачки та малолітньої дитини квартира АДРЕСА_1 перебуває у користуванні.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини.

Учасники справи є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить актовий запис за № 302 від 12 квітня 2011 року, зроблений Третім Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції.

Як вбачається із матеріалів справи, учасники справи проживають окремо, між ними виникли конфліктні відносини, також на розгляду суду перебуває справа № 522/347/20 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, в тому числі на АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 .

Згідно з ч.1 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

У відповідності до ст. 65 ЖК України, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Реєстрація сторін у спірній квартирі свідчить про те, що вони вселились у квартиру зі згоди ОСОБА_2 ..

При цьому, в судовому засіданні позивачка поясняла, що на момент звернення до суду не мала доступу до спірної квартири, відповідач замінював замки у вхідних дверях, не надав ключі, не пускав у спірну квартиру, тому вона була позбавлена можливості користуватися вказаною квартирою.

Так, в судовому засіданні встановлено та не оспорюється учсниками справи про, те що ОСОБА_1 з дитиною вселились в квартиру АДРЕСА_1 .

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (частина друга статті 3 СК України). Малолітня дитина не може самостійно обирати місце проживання, тому факт її непроживання у спірній квартирі не є безумовною підставою для позбавлення її права користування цим житлом. Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти члени сім`ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Як зазначає позивачка відповідач змінив замки в квартирі, але на даний час вона з дитиною вселилась та проживають за вказаною адресою.

В ході розгляду справи встановлено, що на теперішній час позивачка фактично зі згоди відповідача проживає в квартирі.

Також, в квартирі АДРЕСА_1 проживає син учасників справи.

З урахуванням викладених обставин,

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, положення частини другої статті 1167 ЦК України у спірних правовідносинах застосуванню не підлягають.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні права власності. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Крім того, у разі заподіяння особі моральної шкоди неправомірно вчиненими діями кількох осіб, розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожної з них.

При цьому, суд не може може погодитися із розміром моральної шкоди по 10 000 гривень на позивачку та малолітнього сина, оскільки розмір моральної шкоди суд повинен визначити залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб і не повинен призводити до її безпідставного збагачення.

Викладене узгоджується із правовим висновком, висловленим у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19).

Враховуючи те, що дії відповідача призвели до порушення прав користування позивачки та сина майном, а також з огляду на відновлення прав позивачів та вселення їх до спірної квартири суд, керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку, що правильним, законним та обґрунтованим є розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в розмірі 3 000 гривень та ОСОБА_3 в розмірі 2 000 гривень.

Крім того, з урахуванням часткового задоволення позову, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908 гривень

Керуючись ст.ст.259,263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення до житлового приміщення та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3 в розмірі 2 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 гривень.

У задоволені решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 29.05.2023.

Суддя Р. Д. Абухін

22.05.23