Справа № 442/5802/23
Провадження № 2/442/1189/2023
УХВАЛА

Іменем України

29 листопада 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської областіу складі:

головуючої судді Павлів З.С.

з участю секретаря судового засідання Голяк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Самбірський відділ держаної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), Дрогобицький відділ держаної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про звільнення майна з-під арешту,

встановив:

У серпні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить зняти арешт з торгового приміщення №174 торгової будівлі №3, загальною площею 15,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 106) шляхом скасування обтяжень у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: №16300566 від 05.09.2016 накладеного постановою про відкриття виконавчого провадження, серія та номер:30524005, видана 27.12.2011 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дрогобицького МРУЮ Львівської області, №16299872 від 05.09.2016, накладеного постановою про відкриття виконавчого провадження, серія та номер: №25836672, видана 23.03.2011 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Самбірського МРУЮ Львівської області, №16300187 від 05.09.2016, накладеного постановою про відкриття виконавчого провадження, серія та номер: №20642238, видана 05.08.2010 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Самбірського МРУЮ Львівської області.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 27.12.2007 року між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк»,правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» укладено договір іпотеки нежитлового приміщення, за умовами якого відповідач надав в іпотеку належне йому майно, а саме: торгове приміщення № НОМЕР_1 , торгової будівлі №3, загальною площею 15,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Цього ж дня іпотека була зареєстрована в Державному реєстрі іпотек (реєстраційний номер іпотеки: 6337224). Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02.06.2010 серед іншого накладено арешт в межах заявлених позовних вимог на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно,яке належить відповідачу. Постановою державного виконавця від 05.08.2010 відкрито виконавче провадження №20642238 з виконання ухвали від 02.06.2010, накладено арешт на все майно,що належить ОСОБА_1 05.12.2011 відділом державної виконавчої служби Самбірського управління юстиції було внесено запис про обтяження до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №11924290 на підставі постанови від 05.08.2010 №20642238. 17.11.2011 вищевказаний запис про обтяження було перенесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно під №16299872. 05.09.2016 право власності на майно було зареєстровано за Банком на підставі Договору іпотеки. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26.07.2022 скасовані заходи забезпечення позову, зокрема щодо арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 . Посилаючись на ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» позивач просив суд зняти арешт з торгового приміщення №174, торгової будівлі №3, загальною площею 15,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно:106) шляхом скасування обтяжень у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: - №16300566 від 05.09.2016 накладеного постановою про відкриття виконавчого провадження, серія та номер: №30524005, видана 27.12.2011 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дрогобицького МРУЮ Львівської області; - №16299872 від 05.09.2016 накладеного постановою про відкриття виконавчого провадження, серія та номер: №25836672, видана 23.03.2011 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Самбірського МРУЮ Львівської області; - №16300187 від 05.09.2016 накладеного постановою про відкриття виконавчого провадження, серія та номер: №20642238, видана 05.08.2010 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Самбірського МРУЮ Львівської області; та стягнути понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 22.08.2023 прийнято до розгляду дану цивільну справу. Признач ено відкрите підготовче судове засідання по даній справі на 18.09.2023. Залучено до участі в справі третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Самбірський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) та Дрогобицький відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

18.09.2023 підготовче судове засідання відкладено через неявку сторін на 18.10.2023.

21.09.2023 на адресу суду надійшов лист від третьої особи, в якому вказує на те, що виконавче провадження №30524005 знижено за закінчення строку зберігання як завершене виконавче провадження.

Ухвалою суду від 18.10.2023 підготовче провадження у даній справі закрито, призначено справу до судового розгляду на 08.11.2023.

08.11.2023 розгляд справи відкладено через неявку сторін на 29.11.2023.

29.11.2023 представник позивача в судове засідання повторно не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суду причини неявки. Клопотання про розгляд справи у його відсутності не подавав.

Відповідач в судове засідання не з`явився.

Перевіривши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків.

Процесуальний порядок провадження в цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних правовідносин та їх гарантій.

Згідно ч.5 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Разом з тим, відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява №3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Відповідно до вимог ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу повинні повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження у справі.

Враховуючи вище наведене, суд, з врахуванням ст. ст. 13, 44 ЦПК України, вважає за необхідне зазначити, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави, зокрема шляхом встановлення певної процедури розгляду справи.

Принципи цивільного процесу змагальність та диспозитивність надають кожному учаснику процесу можливість самостійно розпоряджатися наданими йому законом процесуальними правами, в тому числі і правом брати участь в судових засіданнях.

З системного аналізу частини 5 статті 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України вбачається те, що законодавець безпосередньо пов`язує участь позивача в судових засіданнях з рухом судового процесу. Дії суду залежать від дій позивача.

Неявка позивача в судове засідання є його волевиявленням, проявом дії принципу диспозитивності.

В цьому контексті повторна неявка належним чином повідомленого позивача є конклюдентними діями, якими робиться заява про залишення позову без розгляду, а також є правовим наслідком нездійснення позивачем права брати участь у судовому засіданні. Таким чином законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився у судове засідання, так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

Відтак, суд вважає за доцільне зазначити, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

За таких обставин, суд, з врахуванням ст.ст. 13, 44 ЦПК України, вважає за необхідне зазначити, що правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача, вищенаведене повністю узгоджується з Постановою Верховного суду від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що представник позивача у судове засідання повторно не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, із заявою про розгляд справи за відсутності позивача до суду не звертався, а за відсутності позивача розгляд справи з урахуванням її обставин є неможливий, а відтак позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до вимог ч. 2 ст.257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Враховуючи наведене та керуючись п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд, -

постановив:

Цивільну справу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Самбірський відділ держаної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), Дрогобицький відділ держаної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про звільнення майна з-під арешту - залишити без розгляду.

Роз`яснити, що залишення позову без розгляду не позбавляє права позивача на повторне звернення до суду з тим самим позовом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Павлів З.С.