Провадження № 4-с/202/42/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Михальченко А.О.

секретар судового засідання Пономаренко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу № 202/15955/23 за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця та скасування постанови про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою, яку мотивував тим, що у Гірницькому ВДВС Макіївського міського управління юстиції (нині Макіївський ВДВС у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) перебувало виконавче провадження №40619123 з примусового виконання виконавчого листа №2/0510/354 від 12.04.2013, виданого Гірницьким районним судом м. Макіївки Донецької області про стягнення з нього, ОСОБА_1 , на користь ПАТ «ВТБ» боргу у сумі 53 186,84 доларів США, що еквівалентно 425 095,82 та 70 668,81 грн., ІТЗ 250,00 грн., 1 700,00 грн. судового збору.

08.11.2013 в межах даного виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження.

10.11.2014 постановою державного виконавця виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Станом на серпень 2023 року жодного виконавчого провадження відносно нього у ДВС немає.

Відтак, стягувач повторно не пред`являв виконавчий лист до виконання.

Враховуючи викладене, вважає, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, а відтак просив суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця з не вжиття заходів щодо скасування арешту та скасувати постанову від 08.11.2023 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його віджучення головного державного виконавця Гірницького ВДВС Макіївського міського управління юстиції (нині Макіївський ВДВС у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) у виконавчому провадженні №40619123 з примусового виконання виконавчого листа №2/0510/354 від 12.04.2013, виданого Гірницьким районним судом м. Макіївки Донецької області про стягнення з нього, ОСОБА_1 , на користь ПАТ «ВТБ» боргу у сумі 53 186,84 доларів США, що еквівалентно 425 095,82 та 70 668,81 грн., ІТЗ 250,00 грн., 1 700,00 грн. судового збору.

18.08.2023 скарга прийнята судом до провадження.

23.08.2023 від Макіївського ВДВС у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшли заперечення на скаргу з яких випливає, що виконавча служба не погоджується з доводами скарги та просить у її задоволенні відмовити з наступних підстав.

З 01.07.2021 Гірницький ВДВС у м. Макіївка було припинено шляхом злиття. Правонаступником є Макіївський ВДВС у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Скаржник просить скасувати постанову про арешт майна у виконавчому провадженні №40619123. При цьому вказує на те, що підставою для задоволення його вимоги має бути те, що відсутне виконавче провадження, виконавчий лист повернуто стягувачу, сплили строки для повторного пред`явлення. Однак, такої підстави для скасування арешту в законодавстві не існує.

Так, виконавче провадження №40619123 відкрите 06.11.2013 на виконання виконавчого листа №2/0510/354 від 12.04.2013, виданого Гірницьким районним судом м. Макіївки Донецької області про стягнення з нього, ОСОБА_1 , на користь ПАТ «ВТБ» боргу у сумі 53 186,84 доларів США, що еквівалентно 425 095,82 та 70 668,81 грн., ІТЗ 250,00 грн., 1 700,00 грн. судового збору.

08.11.2013 в межах даного виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження.

10.11.2014 державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження». Виконавче провадження було завершене без фактичного виконання рішення суду.

Також зазначили, що скасування арешту на майно боржника може мати місце у разі винесення державним виконавцем мотивованої постанови про закінчення виконавчого провадження та за відсутність випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

При цьому безпідставним є зобов`язання державного виконавця вчинити дії поза межами його повноважень, а саме скасувати арешти, зареєстровані в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Зазначили, що підставою для скасування арешту може бути лише п.2 ч.4 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» - надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Враховуючи викладене просили суд відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

19.11.2023 ОСОБА_1 доводи скарги уточнив.

Повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду боржник ОСОБА_1 , та заінтересовані особи до суду не з`явилися, надали заяви про розгляд скарги без їх участі, що у відповідності до ч.2 ст.450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Дослідивши доводи скарги, матеріали якими вона обґрунтована, суд прийшов до наступного.

Статтею 18 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки тощо.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що на виконанні Гірницького ВДВС Макіївського міського управління юстиції (нині Макіївський ВДВС у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) перебувало виконавче провадження №40619123 з примусового виконання виконавчого листа №2/0510/354 від 12.04.2013, виданого Гірницьким районним судом м. Макіївки Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ» боргу у сумі 53 186,84 доларів США, що еквівалентно 425 095,82 та 70 668,81 грн., ІТЗ 250,00 грн., 1 700,00 грн. судового збору.

08.11.2013 в межах даного виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження.

Приписами п.9 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 26.10.2014) було визначено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

10.11.2014 постановою державного виконавця виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин).

Відповідно до ч.5 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 26.10.2014) повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Згідно з пунктом 3.15 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (в редакції станом на 07.11.2014) визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному у статті 47 Закону. При цьому в постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання (крім випадку повернення виконавчого документа на підставі пункту 1 частини першої статті 47 Закону, якщо таке повернення надалі є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження).

При цьому при поверненні виконавчого документа стягувачу необхідно враховувати, що підставою для повернення виконавчого документа згідно з пунктом 9 частини першої статті 47 Закону є встановлення безпосередньо у Законі заборони звертати стягнення на окреме майно чи кошти боржника. Якщо заборона випливає із норми закону, наприклад така заборона встановлена судом, який відповідно до закону має право заборонити звернення стягнення на майно боржника, необхідно керуватися пунктом 2 частини першої статті 47 Закону.

Судом перевірені дані, які містяться у автоматизованій системі виконавчих проваджень (https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors) та встановлено, що виконавчий лист №2/0510/354 повторно до виконання стягувачем не пред`являвся та станом на 28.11.2023 відкритих виконавчих проваджень, які відкриті на виконання виконавчого листа №2/0510/354 від 12.04.2013, виданого Гірницьким районним судом м. Макіївки Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ» боргу у сумі 53 186,84 доларів США, що еквівалентно 425 095,82 та 70 668,81 грн., ІТЗ 250,00 грн., 1 700,00 грн. судового збору немає.

Відповідно до частини другої статті 50 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV), у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналогічні приписи містяться у статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), відповідно до яких у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 59 Закону № 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.

Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.10.2022 у справі № 203/3435/21 від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19).

У даній справі судом що виконавчий лист від 12.04.2013 у справі № 2/0510/354 був повернутий стягувачу 10.11.2014 та повторно в період з 10.11.2014 по 28.11.2023 до виконання не пред`являвся, однак виконавча служба не зняла арешт з майна боржника, накладений з метою виконання цього виконавчого документа.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З огляду на встановлені обставини суд доходить висновку про визнання бездіяльності Макіївського відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецькій області , яка полягає у невжитті заходів щодо скасування арешту майна після повернення виконавчого листа у виконавчому провадженні № 40619123, протиправною та про необхідність зобов`язати Макіївський відділ державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецькій області скасувати арешт на майно ОСОБА_1 , який накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.11.2013 у виконавчому провадженні № 40619123.

Керуючись ст.451 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Макіївського відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецькій області , яка полягає у невжитті заходів щодо скасування арешту майна після повернення виконавчого листа у виконавчому провадженні № 40619123, протиправною.

Зобов`язати Макіївський відділ державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецькій області скасувати арешт на майно ОСОБА_1 , який накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.11.2013 у виконавчому провадженні № 40619123.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня підписання ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала складена та підписана суддею 28.11.2023.

Суддя А. О. Михальченко