Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/1276/22
Провадження № 2/935/82/23
РІШЕННЯ

Іменем України

16 травня 2023 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Янчук В.В.

за участі секретаря - Кумечко С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Коростишівської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини, спільного проживання зі спадкодавцем на момент смерті та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувсь до суду з позовом до відповідача - виконавчого комітету Коростишівської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини, спільного проживання зі спадкодавцем на момент смерті та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач, 27.09.2017, звернувсь до приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу Самойленка А.Г. з заявою про прийняття спадщини після смерті сина, де було заведено спадкову справу за № 12/2017. За померлим сином на день смерті в Реєстрі прав власності зареєстрованого та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрованого на праві власності нерухомого майна не значилось. Проте, ОСОБА_2 успадкував половину житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , двоюрідної бабусі ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 мешкав в даному будинку з народження, проте реєстрацію місця проживання було оформлено 01.01.2005 у зв`язку з досягненням ним повноліття. Відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 не було отримано на запити нотаріуса. Постановою нотаріуса від 19.09.2019 за № 138/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності за законом у зв`язку відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Після смерті сина позивач не знайшов правовстановлюючих документів на житловий будинок, а тому 25.11.2021 р. нотаріусом було надано доповнення до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.11.2021 № 114/02-31.

ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_4 фактично вступила у володіння її часткою будинку, зокрема: постійно мешкала в будинку разом з сином, вела господарство, здійснювала поточний ремонт, сплачувала комунальні послуги. ОСОБА_2 постійно проживав з ОСОБА_6 на день її смерті. За життя ні ОСОБА_3 ні ОСОБА_2 не звертались до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, спадкові справи не відкривались.

За вказаних обставин позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом .

Ухвалою суду від 15 липня 2022 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 21.07.2022 р. закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні, 03.04.2023 р. позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_7 позовні вимоги підтримали в повному обсязі з мотивів та доводів, що викладені в позові та просили їх задовольнити. В подальшому в судове засідання не з`явились, до суду представник позивача, подала заяву відповідно до якої просила здійснювати розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідач - Коростишівська міська рада, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направили, в матеріалах справи міститься клопотання, відповідно до якого просять здійснювати розгляд справи за відсутності їх представника, щодо прийнятого рішення покладаються на розсуд суду у відповідності до вимог чинного законодавства.

В судовому засіданні, 03.04.2023 р. свідок ОСОБА_8 суду показав, що він проживає за адресою АДРЕСА_1 . За адресою АДРЕСА_1 разом проживали ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та її син ОСОБА_10 . У ОСОБА_11 батьки померли давно, і ОСОБА_12 була її родичкою. Після смерті ОСОБА_12 , ОСОБА_13 разом з сином продовжили проживати у будинку, ОСОБА_13 здійснювала ремонт, обробляла земельну ділянку. В подальшому в будинку проживали ОСОБА_13 та її син, який і проживав в ньому на момент смерті матері та після її смерті.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін (їх представників).

Розглянувши заяви по суті справи сторін, вислухавши сторони, дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_4 , і вказана обставина підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 0. Відповідно до вказаного витягу остання проживала за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 127).

Як вбачається з дублікату договору купівлі-продажу від 24.07.1989 р., який посвідчений Коростишівською державною нотаріальною конторою 24.07.1989 р. і зареєстрований в реєстрі за № 1681 ОСОБА_4 купила частину жилого будинку за адресою АДРЕСА_1 . Також ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.05.1978 р. за реєстром № 864 належала частка житлового будинку за вищевказаною адресою. ( 17-18).

При житті, 24.07.1989 р. ОСОБА_4 склала заповіт, відповідно до якого заповіла частину житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 - ОСОБА_14 . Заповіт посвідчений державним нотаріусом Коростишівської державної нотаріальної контори, 24.07.1989 р., зареєстрований в реєстрі за № 1680, на день смерта спадкодавця незмінений та не скасований ( а.с. 8-9).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , і вказана обставина підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 2 ( а.с.148).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ( а.с.108)

Ступінь родинних відносин позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та померлого ОСОБА_2 , як батьків та сина підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ( а.с.112), копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 8 ОСОБА_3 ( а.с. 146-147).

Як вбачається з відповіді ВОМІРМП УДМС України в Житомирській області від 16.08.2022 р. № 1888/1982 ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з 25.09.1990 р. ( а.с.57).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований з 01.10.2005 р. за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується відповіддю ВОМІРМП УДМС України в Житомирській області від 16.08.2022 р. № 1888/1855 ( а.с.58).

З матеріалів справи вбачається, що з метою оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_2 позивач звернувсь до приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Самойленка А.Г., проте останнім позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через не підтвердження факту прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті матері ОСОБА_3 , спадкова справа після смерті якої не заводилась. Відсутністю інформації про факт їх постійного проживання, відсутністю доказів, що свідчать про прийняття ОСОБА_15 спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.09.2019 № 138/02-31 та доповненням до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.11.2021 № 114/02-31 ( а.с.6-7).

Згідно з п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, положення зазначеного Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

З положень ст.549 Цивільного кодексу УРСР (в редакції Закону, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 ) вбачається, що для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до 2004 р., фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 2 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась.

Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, за якою право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

На підставі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як передбачено ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до п.9 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», за яким документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на нерухоме майно, є рішення суду щодо права власності на нерухоме майно.

Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення з вищевикладених мотивів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 23, 81, 258, 259, 263-268, 273, 293, 294, 315-319 ЦПК України, ст. 548, 549 ЦК УРСР, ст. 1218, 1268 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов - задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 , яка померла, ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_16 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 на час відкриття спадщини

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 право власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_16 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення суду складено: 25 травня 2023 р.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_4 . ІПН НОМЕР_4 .

Відповідач: виконавчий комітет Коростишівської міської ради, місцезнаходження: Житомирська область, м. Коростишів, вул. Володимирська, буд.1, код ЄДРПОУ - 04053660.

Суддя В.В. Янчук