Справа № 157/288/23
Провадження №2/157/141/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Гамули Б.С.,

з участю: секретаря судового засідання Данилюк Ю.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

представника третьої особи Решетовської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Камінь-Каширської міської ради Волинської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та в її вихованні, визначення способу участі батька у вихованні дитини і спілкування з нею,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Камінь-Каширської міської ради Волинської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та в її вихованні, визначення способу участі батька у вихованні дитини і спілкування з нею.

Позов мотивовано тим, що рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 30 червня 2022 року було розірвано шлюб, укладений між позивачем та відповідачкою. За час шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в них народилася дочка ОСОБА_5 , яка на цей час проживає разом з матір`ю за місцем її реєстрації. Позивач зазначає, що він бажає приймати участь у вихованні доньки та сприяти якнайкращому її фізичному, психічному та соціальному розвитку. Однак відповідачка всупереч інтересам дитини, в порушення його прав як батька та керуючись лише своїми бажанням створювати неприємності, чинить перешкоди у побаченні з дитиною, не впускає його до будинку, де проживає дитина, влаштовує сварки, викликає поліцію з надуманих підстав. Через такі дії колишньої дружини він змушений був звернутись до органу опіки та піклування Камінь-Каширської міської ради Волинської області.

Рішенням виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради від 10 серпня 2022 року було визначено спосіб участі позивача у вихованні дочки, призначено години спілкування та дні побачень з нею. Однак досягти домовленості з відповідачкою про побачення з дитиною все одно не вдається, оскільки остання ухиляється від виконання вказаного рішення та у вирішенні питання погодження побачень з дитиною, що позбавляє його можливості спілкуватись з донькою, зміцнювати з нею сімейні зв`язки, приймати участь у її вихованні. Позивач неодноразово приходив до місця проживання відповідачки для побачення з донькою, але жодного разу колишня дружина не надала можливості побачитись з дитиною.

Також вважає, що слід збільшити час для побачень з дитиною, оскільки їй вже майже три роки і вона може проводити час із батьком без участі матері за його місцем проживання. Враховуючи те, що він з відповідачкою має рівні права та обов`язки щодо дитини, вважає, що має право на участь у вихованні та побаченні з дочкою в обсязі не менш ніж це має ОСОБА_3 .

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить суд зобов`язати відповідачку не чинити йому перешкод у спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та визначити спосіб його участі у спілкуванні з нею, а саме: щовівторка з 15 год до 19 год без присутності матері та без обмеження місця проведення зустрічі; щочетверга з 15 год до 19 год без присутності матері та без обмеження місця проведення зустрічі; кожну першу, другу та четверту суботу місяця з 14 год до 16 год без присутності матері та без обмеження місця проведення зустрічі; кожну третю неділю місяця з 14 год до 16 год без присутності матері та без обмеження місця проведення зустрічі; особисте побачення у святкові дні, день народження дитини протягом не менше 4-х безперервних годин, без обмеження місця проведення побачення та без присутності матері; відпочинок з дитиною протягом 10 безперервних днів у літній період на території України без присутності матері.

У відзиві на позов відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, вважає твердження позивача безпідставними. З позивачем вона перебувала в шлюбі з 14 червня 2019 року. За час шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_5 . На момент народження доньки позивач проживав окремо (з грудня 2019 року він припинив спільне проживання однією сім`єю з нею). Відповідачка неодноразово пропонувала позивачу відновити сімейні відносини заради дитини, проте останній відмовлявся. Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 30 червня 2022 року їх шлюб було розірвано. Від народження й до цього часу дитина проживає разом із нею та її батьками. Позивач особливого інтересу до дитини не проявляв, навідувався дуже рідко, матеріально не підтримував, тому вона звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Рішенням Камінь-Каширського районного суду від 20 червня 2022 року з позивача стягнено аліменти на утримання неповнолітньої доньки. Відтоді позивач намагається створити якомога більше неприємностей для неї. Зокрема він звернувся до органу опіки та піклування Камінь-Каширської міської ради для визначення способу його участі у вихованні доньки, посилаючись на те, що вона нібито вчиняє перешкоди у побаченні з дитиною, хоча насправді відповідачка всіляко сприяла його візитам до доньки, прагнула їхньому спілкуванню, пропонувала залишатись на довший час, але позивач дуже рідко й ненадовго приїжджав до дитини. Фактів перешкоджання нею участі позивача у вихованні доньки встановлено не було. Рішенням виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради від 10 серпня 2022 року були призначені години спілкування та дні побачень позивача з донькою за місцем проживання матері в с. Осівці за попередньою згодою та домовленістю з нею. З цим рішенням вона погодилась і жодним чином не ухилялась від його виконання, навпаки завжди прагнула вирішувати усі питання мирним шляхом на скільки це можливо. Дуже любить свою доньку, намагається докласти максимум зусиль для створення комфортних, безпечних, емоційно сприятливих умов для розвитку дитини, прагне налагодити зв`язок доньки з батьком. Усі рази, коли позивач телефонував чи писав їй про бажання бачитись з донькою, вона надавала таку можливість. Позивач без будь-яких перешкод перебував у будинку та на подвір`ї, де вони проживають з донькою, і міг з нею вільно спілкуватися. Починаючи з серпня 2022 року, після встановлення органом опіки та піклування способу участі батька у вихованні доньки, й по цей час позивач виявляв бажання бачитись з донькою та приїжджав до неї лише кілька разів: 17 липня, 28 серпня, 02 жовтня, 06 та 20 листопада 2022 року, 01 та 15 січня 2023 року. 08 січня 2023 року, коли позивач зателефонував, щоб узгодити свій приїзд, вони з донькою були відсутні за місцем проживання, про що відповідачка повідомила позивачу. В середньому візити позивача тривали по 20-30 хвилин, хоча ніхто й ніщо не заважали йому бути довше. Під час побачень позивач з дитиною майже не спілкувався: дитина сама по собі, батько сам по собі. Дитина займалась звичними справами, гралася своїми іграшками, а позивач, як правило, сидів у кімнаті, дивився телевізор чи був зосереджений у своєму мобільному телефоні. До цих пір донька називає свого батька «дядя», не сприймає його, як свого тата, не проявляє до нього прихильності, а він у свою чергу не намагається встановити з нею тісний психоемоційний контакт, проявити щиру зацікавленість її життям, її дитячими потребами, просто хоча б пригорнути, погратись з нею, зробити все, щоб донька з нетерпінням чекала на тата і раділа зустрічам з ним. На жаль, як батько, позивач залишається байдужим до своєї доньки і звернувся до суду з надуманих підстав це просто спосіб завдати прикрості їй за те, що вона в судовому порядку домоглася від нього сплати аліментів на утримання їх доньки. Позовна заява, ймовірно, готувалась на емоціях, нашвидкоруч, позовні вимоги сформульовані для задоволення власних амбіцій позивача, а не продиктовані бажанням спілкуватись з дитиною, про що свідчить і відсутність належного обґрунтування цих вимог. Інтереси дитини абсолютно не враховані і не є для позивача пріоритетними, він навіть називає доньку сином. Дитина з дня народження постійно знаходиться разом із відповідачкою, вона росте, розвивається на її очах, у той же час позивач практично не знає і не вміє проводити час з дитиною такого віку, він навіть не знає, чим харчується дитина, що їй необхідно та в які години, які її улюблені іграшки, які пісеньки вона любить слухати, чим її можна заспокоїти, коли вона плаче, як часто хворіє тощо. Тому в інтересах життя та здоров`я дитини важливо, щоб зустрічі позивача з дитиною відбувались у присутності матері та за місцем постійного проживання дитини. Вважає, що встановлений рішенням виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради спосіб спілкування позивача з донькою відповідає інтересам дитини, її віку, звичному налагодженому графіку її життя та колу спілкування, у той час як різка зміна місця перебування та знаходження малолітньої дитини без присутності матері, з якою у дитини встановлено набагато тісніший психоемоційний зв`язок, ніж з батьком, в незнайомих умовах за межами домашньої обстановки, може спричинити негативне хвилювання та відчуття небезпеки у малолітньої дитини та не сприятиме її стійкому психічному та психологічному розвитку у безпечних та спокійних умовах. Така ж думка висловлена практичним психологом, який рекомендує спілкуватись з дитиною у звичній атмосфері, в знайомому середовищі, адже саме в цьому віці безпека, комфорт, передбачуваність є основним фактором психічного здоров`я дитини.

На цей час зустрічі батька без присутності матері з малолітньою донькою віком 2 роки 8 місяців, яка часто хворіє, не проявляє достатньої прихильності до батька, є передчасними і можуть принести для дитини більше негативних наслідків, ніж користі. Відсутність матері поряд, яку дитина звикла бачити та відчувати біля себе, може спричини відчуття небезпеки та страх для дитини, а перебування протягом тривалого часу з батьком, якого дитина бачила за своє життя лише кілька разів і мало знає, у незнайомій для неї обстановці може позбавити її відчуття безпеки та спричинить страх і негативні емоції, що аж ніяк не буде на користь найкращим інтересам дитини, а саме інтереси дитини мають вищий пріоритет, ніж бажання батьків. Позивач не навів у позовній вимозі жодного належного, достовірного та допустимого доказу на підтвердження того, що вона чинить йому перешкоди у спілкуванні з донькою, не зазначив обставин, що унеможливлюють його участь у вихованні доньки та не обґрунтував, чому саме порядок, визначений ним у позовній заяві є необхідним та достатнім для участі у вихованні та спілкуванні з донькою та є пріоритетним для її інтересів. Більше того, позивач визначив у позовній вимозі сумнівний для виконання ним же графік зустрічей з донькою (щовівторка та щочетверга з 15 до 19 год), оскільки він працює в охоронній фірмі у м. Ковелі, тому враховуючи графік його роботи та віддаленість місця роботи позивача від місця проживання дитини у будні дні він навряд чи зможе бачитись з донькою. Про це свідчить й той факт, що усі попередні рази батько приїжджав до дитини у неділю (17.07.2022, 28.08.2022, 02.10.2022, 06.11.2022, 20.11.2022, 01.01.2023, 15.01.2023). Абсолютно неприйнятною є вимога позивача визначити спосіб його участі у спілкуванні з донькою без обмеження місця проведення зустрічі. Не встановлення конкретного місця спілкування батька з дитиною створить невизначеність та небезпеку для інтересів дитини та є порушенням принципу правової визначеності. Вважає, що з метою забезпечення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, спілкування та побачення батька з донькою мають відбуватись з обов`язковим врахуванням стану здоров`я, режиму дня, потреб та інтересів дитини. Цього можливо досягнути, якщо години спілкування батька з донькою відбуватимуться за попередньою домовленістю з матір`ю, оскільки саме вона перебуває поряд з дитиною і якнайкраще знає про стан її здоров`я та розпорядок дня, зокрема, години денного сну, харчування, прогулянок тощо. Так само необхідно брати до уваги заходи, встановлені у закладі дошкільної освіти, куди зараховано дитину (денний сон, оздоровчі процедури, організовану діяльність дітей тощо), які передбачені розпорядком дня. Просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Пояснив, що з часу розлучення з відповідачкою в них склалися неприязні відносини, в зв`язку з чим ОСОБА_3 чинить йому перешкоди в спілкуванні з дитиною, забороняє їм бачитися, намовляє дочку проти нього та ігнорує рішення Камінь-Каширської міської ради Волинської області, яким визначено дні та години для спілкування з дитиною, а також зобов`язано відповідачку не перешкоджати позивачу спілкуватися з малолітньою дочкою ОСОБА_5 .

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та пояснив, що позивач регулярно сплачує аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , не має шкідливих звичок, а тому причин забороняти йому бачитися з дитиною у відповідачки немає. Крім того, рішенням Камінь-Каширської міської ради від 10 серпня 2022 року позивачу визначені час та місце спілкування з дитиною, яке ОСОБА_3 не виконує.

Відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала. Зазначила, що будь-яких перешкод у спілкуванні позивача з дочкою з її сторони немає. Більше того, вважає, що батько має не тільки право, а й обов`язок бачитися з дочкою та брати участь у її вихованні. З рішення Камінь-Каширської міської ради від 10 серпня 2022 року про визначення годин спілкування та днів побачень з малолітньою дитиною вона ознайомлена та в повній мірі виконує його, однак трапляються випадки, коли дочка не виявляє бажання зустрічатися з батьком, оскільки бавиться з іншими дітьми або має погане самопочуття. Вона ж не може примусити дитину проти її волі бути поряд з батьком.

Представник відповідачки ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав. Вважає, що позивач не надав належних доказів того, що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дочкою ОСОБА_5 .

Представник третьої особи органу опіки та піклування Камінь-Каширської міської ради Волинської області, ОСОБА_7 щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Також додала, що після рішення комісії з питань захисту прав дітей Камінь-Каширської міської ради про визначення часу спілкування ОСОБА_1 з малолітньою дитиною позивач до органу опіки та піклування більше не звертався. Фактів невиконання відповідачкою рішення органу опіки та піклування не зафіксовано.

Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у судовому засіданні показали, що позивач рідко відвідує дитину, відповідачка не забороняє йому бачитися з дочкою, дитину проти нього не налаштовує.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, представника третьої особи, показання свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

З оглянутих у судовому засіданні рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 30 червня 2022 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу (а.с. 10) та свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 6) встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 14 червня 2019 року по 30 червня 2022 року. За час проживання в шлюбі в них народилася дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі рішення Камінь-Каширського районного суду від 20 червня 2022 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26 травня 2022 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням виконкому Камінь-Каширської міської ради Волинської області №13/8 від 10 серпня 2022 року, як органу опіки та піклування, ОСОБА_3 зобов`язано не перешкоджати ОСОБА_1 у спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Призначено ОСОБА_1 години спілкування та дні побачень з малолітньою дочкою ОСОБА_5 за місцем проживання матері (с. Осівці) за попередньою згодою та домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_3 (а.с. 9).

Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно зі статтею 151 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

У відповідності до статті 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

За нормами частин 1-3 статті 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до статті 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Наведені вище норми закону передбачають не лише право батьків на безперешкодне особисте спілкування зі своїми дітьми, але й встановлюють прямий обов`язок брати участь в їх вихованні. Це спілкування не може носити формальний характер, воно повинно приносити користь дитині, буди джерелом її повноцінного розвитку та виховання. При цьому той із батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкод у реалізації батьківських прав та виконанні батьківських обов`язків тому з батьків, який проживає окремо від дитини. Обмеження у праві справі спілкування з дитиною можуть бути встановлені за умови, якщо таке спілкування завдає шкоди дитині, зокрема перешкоджає її нормальному розвиткові.

На переконання суду позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що відповідачка перешкоджає йому бачитися з дочкою та не виконує рішення органу опіки та піклування про визначення способу участі батька у вихованні дитини. Так, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вказали, що позивач рідко відвідує дитину, відповідачка не забороняє йому бачитися з дочкою та не налаштовує дитину проти нього.

Про безпідставність тверджень позивача щодо перешкод у спілкуванні з дитиною свідчить і той факт, що служба у справах дітей не отримала жодного повідомлення від позивача про порушення відповідачкою рішення органу опіки та піклування про визначення способу участі ОСОБА_1 зі своєю малолітньою донькою.

За змістом статті 159 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про визначення способу участі у вихованні дитини має той з батьків, який проживає окремо від дитини, й лише за умови, коли інший із батьків, з яким проживає дитина, чинить першому перешкоди у спілкуванні з дитиною або ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування.

Як уже зазначено, позивач не довів перед судом того факту, що відповідачка чинить йому перешкоди в спілкуванні з їх малолітньою дитиною, що є достатньою підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про усунення таких перешкод та визначення способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Проте, зважаючи на характер відносин позивача й відповідачки, суд вважає, що невизначення способу участі ОСОБА_1 у вихованні своєї дитини та часу спілкування з нею приведе до поглиблення неприязних відносин між сторонами, що неодмінно матиме негативний вплив на психоемоційний стан дитини та її виховання, що не буде відповідати завданням та основним засадам цивільного судочинства.

Визначаючи спосіб, час і місце спілкування ОСОБА_1 зі своєю малолітньою дочкою ОСОБА_5 , суд вважає оптимальним порядок, що визначений органом опіки та піклування в рішенні від 10 серпня 2022 року та враховує висловлену в судовому засіданні думку сторін.

Разом із тим, суд приймає до уваги консультативний висновок психолога від 23 березня 2023 року, що був наданий за зверненням ОСОБА_3 з приводу проведення діагностики психоемоційного стану та розвитку її дитини, де зазначено, що контакт встановлюється поступово, відчувається потреба в присутності мами, сформована сильна прив`язаність між мамою і дитиною. Тому, беручи до уваги вік дитини та глибину її особистого зв`язку з батьком, суд вважає, що їх побачення мають відбуватися в присутності матері.

Суд не стягує з відповідачки на користь позивача понесені ним судові витрати, оскільки такі вимоги не заявлені.

Керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 141, 153, 157, 159 Сімейного кодексу України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Визначити спосіб та порядок спілкування ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким чином:

- кожного вівторка та четверга з 11 години по 13 годину та з 16 години по 19 годину у присутності матері з урахуванням стану здоров`я та бажання дитини;

- кожної першої, другої й четвертої суботи та третьої неділі місяця з 16 години по 19 годину у присутності матері з урахуванням стану здоров`я та бажання дитини;

- відвідування дитини у святкові дні та в день її народження з 11 години по 13 годину та з 16 години по 19 годину у присутності матері з урахуванням стану здоров`я та бажання дитини.

У задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та в її вихованні та визначення іншого часу для спілкування з дитиною відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування, ім`я, місцезнаходження, місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін: позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ; відповідач ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Камінь-Каширської міської ради Волинської області, вул. Воля, 2, м. Камінь-Каширський, Волинська область, 44501, .

Повне рішення суду складено 25 травня 2023 року.

Головуючий: Б. С. Гамула