Справа № 750/1584/23
Провадження № 2/750/519/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2023 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

секретаря Мойсієнко К.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У лютому 2023 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» засобами поштового зв`язку звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості в сумі 106526 грн. 15 коп.

Обґрунтовано позов тим, що 23 жовтня 2012 року між ПАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого є АТ «Універсал Банк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № HL 15918, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в сумі 120000 грн. строком користування до 10 жовтня 2032 року, зі сплатою процентів, відповідно до умов договору. Також, в забезпечення виконання зобов`язання позичальника за вказаним кредитним договором, 23 жовтня 2012 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № HL 15918. Кредитні кошти отримані позивальником на придбання житлового приміщення.

Проте, в порушення умов кредитного договору та договору поруки, відповідачі взяті на себе зобов`язання належним чином не виконували, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка відповідачами у добровільному порядку не погашена.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 лютого 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

Відповідач ОСОБА_2 на електронну адресу суду надіслала письмові пояснення, в яких зазначила, що до початку повномасштабного вторгнення вони разом з чоловіком відповідачем по справі ОСОБА_1 вчасно сплачували кошти за кредитним договором № HL 15918 від 23 жовтня 2012 року та заборгованості не мали. Проте, у зв`язку із воєнними діями, гроші на погашення кредиту вони вносили із запізненням, але від виконання своїх зобов`язань вони не відмовляються і продовжують здійснювати погашення кредиту та увійшли у графік платежів. Крім того, вимогу від банку про дострокове погашення заборгованості вона не отримувала, оскільки з 30.05.2022 перебуває за кордоном, так як вимушена була виїхати через військову агресію російської федерації, що підтверджується візою у закордонному паспорті та в Україну не поверталася. Хто міг отримати замість неї повідомлення банку за місцем реєстрації, їй невідомо.

Відповідач ОСОБА_1 відзив на позов не подав.

Представник позивача у судове засідання надіслала клопотання про розгляд справи без її участі, у зв`язку із відсутністю технічної можливості прийняти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку.

Згідно із частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

23 жовтня 2012 року між ПАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого є АТ «Універсал Банк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № HL 15918, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в сумі 120000 грн. строком користування до 10 жовтня 2032 року, зі сплатою процентів, відповідно до умов договору (а.с. 10-23).

Згідно п. 1.2 цільове призначення споживчого кредиту на придбання майна, а саме: двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до абз. 3 пункту 1.1 кредитного договору, сторони погодили, що тип процентної ставки за цим договором визначається як змінювана (плаваюча) процентна ставка.

Згідно п. 1.1.1 кредитного договору, за користування кредитом/кредитними коштами позичальник зобов`язується сплачувати кредитору проценти. Розмір процентної ставки визначається у процентах річних за наступною формулою (якщо інше не передбачено умовами цього договору), а саме: «процентна ставка» = індекс плюс маржа.

Сторони погодили, що при укладенні цього договору розмір Індексу складає 12,51% річних, яка дорівнює «6М UIRD», що розрахований за 30.09.2011. При цьому розмір процентної ставки складає 16,95 % річних (п. 1.1.2 кредитного договору).

Перша дата перегляду ставки за цим договором застосовується починаючи з 10 жовтня 2013 року і тільки з цієї дати застосовуються умови даного договору щодо автоматичного перегляду/встановлення нового розміру процентної ставки.

Маржа - фіксований протягом визначеного строку дії цього договору показник, який встановлюється у період з 23 жовтня 2012 року по 09 жовтня 2013 року на рівні 4,44 % річних; у період з 10 жовтня 2013 року до моменту повного виконання всіх зобов`язань позичальника за цим договором на рівні 3,5 % річних.

При настанні кожної наступної дати перегляду ставки розмір процентної ставки автоматично перераховується/встановлюється у новому розмірі за вказаною вище формулою, враховуючи розмір Індексу, визначеного на таку дату перегляду ставки. Сторони погодили, що розмір процентної ставки надалі встановлюється автоматично без додаткових переговорів та/або узгоджень/повідомлень сторін та/або додаткових угод до цього договору у порядку та на умовах, викладених у цьому Договорі.

Згідно п. 2.3 кредитного договору, видача кредиту проводиться на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 1.4 кредитного договору, погашення платежів за кредитом здійснюється позичальником у валюті кредиту.

Згідно п. 2.4 кредитного договору, погашення основної суми кредиту та процентів здійснюється шляхом сплати позичальником щомісячних платежів.

Відповідно до п. 2.5 розмір щомісячного платежу встановлений у графіку погашення кредиту, що викладений у додатку № 2 до кредитного договору (а.с. 25-31).

Також, в забезпечення виконання зобов`язання позичальника за вказаним кредитним договором, 23 жовтня 2012 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № HL 15918 (а.с. 33-40).

Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Свої зобов`язання за договором банк виконав у повному обсязі та надав позичальнику можливість розпоряджатися кредитними коштами, що підтверджується меморіальним ордером № 0362949UAH000002/65346 (а.с. 60).

У своїй позовній заяві позивач зазначає, що зобов`язання за кредитним договором відповідачем належним чином не виконувались, з березня 2022 року з`явилася прострочена заборгованість, у зв`язку з чим банк направляв відповідачам вимоги № 4453, № 4452 від 21.09.2022 та № 4420 від 21.09.2022 щодо сплати простроченої заборгованості за кредитним договором № HL 15918. Банк у своїх вимогах до позичальника та поручителя зазначив про необхідність негайно сплатити прострочену заборгованість за кредитним договором, проценти, нараховані за користування кредитними коштами, та штрафні санкції за порушення виконання зобов`язань. У випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання цієї вимоги. (а.с. 66, 67, 68, 69-70, 71, 72, 73, 74, 75, 76).

Таке повідомлення ОСОБА_1 не отримав, воно повернулося на адресу банку з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 73).

Банк надав суду копію рекомендованого повідомлення про вручення вимоги ОСОБА_2 особисто, що мало місце 27.06.2022 (а.с. 74).

Проте, згідно наданої ОСОБА_2 копії закордонного паспорту вбачається, що остання 30.05.2022 виїхала за межі України, вона у своїй заяві повідомила суд, що виїхала разом із неповнолітньою дитиною і в Україну не поверталася (а.с. 137-138).

Крім того, відповідач зазначає, що через військові дії в м. Чернігові була вимушена разом із чоловіком та дитиною виїхати з міста, а тому дійсно мало місце прострочення платежу по кредитному договору, проте, відповідачі погасили прострочену заборгованість, увійшли у графік платежів, а тому підстав для дострокового стягнення кредиту немає.

Згідно розрахунку позивача, заборгованість за вказаним вище кредитним договором станом на 28 грудня 2022 року становить 106526 грн. 15 коп., до якої входить: 1971 грн. 36 коп. прострочена заборгованість по сумі кредиту; 99784 грн. 33 коп. заборгованість по сумі кредиту; 4770 грн. 46 коп. відсотки (а.с. 62-65).

Після подачі позову до суду позичальником здійснювались платежі на погашення заборгованості за кредитним договором.

Так, згідно додаткових пояснень, наданих представником позивача, позичальником було здійснено платіж у розмірі 3000 грн., вказана сума була розподілена 09.02.2023, що підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_1 , наступним чином: 30 грн. 00 коп. комісія за безготівкові зарахування коштів на картковий рахунок; 1095 грн. 04 коп. погашення простроченої заборгованості; 1874 грн. 96 коп. погашення прострочених нарахованих відсотків.

Також, 06.03.2023 позичальником було здійснено платіж у розмірі 8040 грн. Частину вказаної суми у розмірі 6513 грн. 30 коп. було розподілено за період з 10.02.2023 по 09.03.2023 наступним чином: 10 грн. 00 коп. сплата комісії за обслуговування рахунку; 20 грн. 00 коп. сплата комісії за обслуговування поточного рахунку; 80 грн. 40 коп. комісія за безготівкові зарахування коштів на картковий рахунок; 1719 грн. 28 коп. погашення простроченої заборгованості; 4683 грн. 62 коп. погашення прострочених нарахованих відсотків.

Оскільки, після розподілу коштів на поточному рахунку НОМЕР_1 за період з 10.02.2023 по 09.03.2023 на рахунку ОСОБА_1 залишилась сума у розмірі 1526 грн. 70 коп., то за рахунок вказаної суми відбулося часткове погашення заборгованості за період з 10.03.2023 по 27.03.2023 наступним чином: 272 грн. 21 коп. погашення заборгованості; 1254 грн. 49 коп. погашення нарахованих відсотків.

Таким чином, за розрахунком банку, станом на 27.03.2023 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № HL 15918 становить 99418 грн. 83 коп., з яких: 107 грн. 44 коп. прострочена заборгованість по сумі кредиту; 98561 грн. 72 коп. - заборгованість по сумі кредиту; 749 грн. 67 коп. відсотки.

Як вбачається із вказаного розрахунку, позичальник допустив прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором за розрахунковий період з 10 березня 2022 року по 09 вересня 2022 року; з 10 жовтня 2022 року по 09 листопада 2022 року та з 10 грудня 2022 року по 09 січня 2023 року. Проте, у вказаний період позичальник здійснював періодичне погашення кредиту в розмірах, які в декілька разів перевищують розмір щомісячних платежів. Зокрема, банком зараховано сплачені відповідачами коштів по кредиту 05.10.2022; 08.12.2022; 09.02.2023; 06.03.2023 та 10.03.2023 і прострочена заборгованість по кредиту, за розрахунком позивача, станом на 27.03.2023 становила 107 грн. 44 коп.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Законодавець не визначив імперативного правила щодо умов та підстав настання строку виконання основного зобов`язання у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником обов`язку з повернення кредиту, процентів у певні строки та у визначеному кредитним договором розмірі. Як правило, такі умови визначаються сторонами у договорі.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Закон визначає, що вимога кредитодавця про дострокове повернення кредиту втрачає чинність у разі, якщо споживач усуне порушення умов договору у передбачений законом строк (30/60 днів з моменту отримання вимоги).

Зокрема на цьому й акцентувала, серед іншого, свою увагу колегія суддів КЦС ВС у постанові від 31.08.2022 у справі № 509/1121/18:

Суд враховує, що кредитні кошти надавалися відповідачу ОСОБА_1 на придбання квартири, тобто кредит є споживчим.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі №638/13683/15-ц зауважила про наступне: звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором (п. 21. постанови).

Власне у цій постанові й було зазначено про відступ від висновку, який було викладено у 2019 році у постанові від 27.03.2019 у справі № 521/21255/13-ц.

Наведений висновок не враховує спеціальний порядок заявлення кредитодавцем вимоги про дострокове повернення коштів у разі неналежного виконання позичальником умов договору про надання споживчого кредиту. Тому Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від зазначеного висновку, конкретизувавши його так: суд, установивши, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, має застосувати до встановлених правовідносин приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, в якій був встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту (п. 25. постанови).

Таким чином, якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього, як у позичальника, відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.

Визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів(висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-223цс16).

Якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність (частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» зі змінами, передбаченими Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року).

Відповідач ОСОБА_1 вимоги про дострокове повернення кредиту від 21.09.2022 не отримував, про що свідчить поштове повідомлення про повернення рекомендованого поштового відправлення з відміткою про причину невручення «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 72).

Відповідач ОСОБА_2 суду повідомила, що вона з чоловіком та дитиною були вимушені виїхати з м. Чернігова у зв`язку із бойовими діями.

Вимога ОСОБА_2 була сформована банком 21.09.2022 та відправлена рекомендованим повідомленням і банком надано доказ про вручення цієї вимоги адресату особисто 27.09.2022 (а.с. 68, 74).

Проте, відповідач ОСОБА_2 надала суду доказ на підтвердження того, що вона з 30.05.2022 перебуває за межами України і в її закордонному паспорті відсутня відмітка про повернення в Україну (а.с. 137).

Крім того, суд враховує, що позивач надсилав за адресами відповідачів листи, однак у зв`язку з відсутністю опису, суд позбавлений можливості достовірно встановити, що дійсно було банком направлено відповідачам та чи є листи, надіслані на їх адресу саме вимогами про дострокове повернення кредитних коштів.

На долучених позивачем конвертах відсутній штамп «з описом», який повинен бути проставлений працівником пошти на виконання вимог п. 61, п. 108 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ від 05.03.2009 № 270, якщо поштове відправлення надсилається з описом вкладення, що суперечить умовам кредитних договорів про порядок направлення юридично значимих повідомлень.

Таким чином, позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що відповідачі отримали вимоги про дострокове повернення кредиту, а відповідачем ОСОБА_2 надано доказ виїзду її за межі України ще 30.05.2022, тобто задовго до направлення банком відповідної вимоги.

Згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на території України оголошено воєнний стан у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, який триває по теперішній час.

В оцінці поведінки та способу ведення справ банком суд враховує те, що він є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку із чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними в цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною в цивільних відносинах з такою установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Наведене відповідає позиці Верховного Суду у справі №199/7014/20 від 01.02.2023.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дострокове стягнення з відповідачів кредитних коштів, наданих на придбання житла, суперечитиме принципу пропорційності, закріпленому у ст. 11 ЦПК України та становитиме для відповідачів надмірний тягар, враховуючи, що вони навіть не отримавши вимоги банку, будучи вимушеними переселенцями в умовах воєнного стану, майже увійшли у графік платежів та з жовтня 2022 року систематично вносять щомісячні платежі на повернення кредиту у розмірі більшому, ніж передбачено графіком погашення кредиту, а тому підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 279, 289, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову Акціонерного товариства «Універсал Банк» (місцезнаходження юридичної особи: вул. Автозаводська, 54/19, ідентифікаційний код юридичної особи 21133352) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя