Справа № 137/194/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" травня 2023 р.

Літинський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Желіховського В.М. секретаря судового засідання Голота О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Літин цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Орган опіки та піклування Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та встановлення піклування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Літинського районного суду Вінницької області із вказаним позовом мотивуючи його тим, що його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Батьки перестали разом проживати ще з 2010 року, їх шлюб був розірваний на підставі рішення Літинського районного суду Вінницької області від 12.12.2013 року.

Вказує, що з 2010 року він став проживати разом з батьком, йому тоді було лише 6 років, з того часу він його виховував та забезпечував. Одного разу за погодженням із батьком, він став проживати із матір`ю, але через те, що вона його била, він повернувся проживати до нього назад.

Протягом його навчання у школі, мати не цікавилась його успіхами, не навідувалась до школи. У 2022 році він вступив на навчання до Державного професійно-технічного навчального закладу «Вінницьке вище професійне училище сфери послуг», однак з початку навчання і по даний час його мати ОСОБА_2 не цікавиться його навчанням, розумовими здібностями, поведінкою, відвідуванням занять, оскільки до навчального закладу не являлась та з викладачами не спілкувалась.

Після початку війни, у 2022 році за рекомендацією батька він поїхав з матір`ю до Польщі, оскільки вона там проживала та мала місце роботи. Там, мати заставляла його працювати разом з нею, зароблених частину коштів забирала собі. Разом він не міг з нею проживати, оскільки вона постійно безпричинно на нього кричала та ображала, добрих та теплих стосунків між ними не було.

Зазначає, що внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, його батько ОСОБА_4 був мобілізований та проходив військову службу пов`язану із захистом Батьківщини з 16.06.2022. Однак, під час виконання бойових завдань, захищаючи країну від ворога, ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті батька, мати так і не стала приймати участь у його забезпеченні та утриманні, коштів на прожиття та навчання не надавала, не вживала заходів та не пропонувала разом із нею проживати, він залишився проживати із бабусею ОСОБА_3 . Бабуся його забезпечує, надає кошти, підтримує у важкий час для нього період у житті у зв`язку зі смертю батька. Натомість мати не телефонує, не навідує та не запрошує погостити до себе.

Вважає, що її необхідно позбавити батьківських прав, призначити його опікуном бабусю ОСОБА_3 та стягнути з матері на його утримання аліменти в розмірі частки зі всіх видів заробітку (доходу), щомісячно до досягнення ним повноліття.

За таких підстав, змушений звернутися до суду з вказаним позовом, з метою захисту його прав та інтересів.

20.03.2023 до суду надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Плотиці В.В. в якому зазначають, що з наведеними у позові обставинами повністю не погоджуються з огляду на наступне.

Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження заявлених фактів та обставин.

Так, ОСОБА_2 дійсно перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 та на даний час шлюб в грудні 2012 року був розірваний.

З моменту розірвання шлюбу та по теперішній час, ОСОБА_2 виконувала свої батьківські обов`язки, піклувалась про фізичний і духовний розвиток свого сина ОСОБА_1 його навчанням, зверталась до лікарів в інтересах дитини, піклувалась про його особисту безпеку, передавала продукти харчування своєму сину, придбавала електронні гаджети, такі як телефон, планшет, ноутбук, турбувалась про освіту сина, тощо.

За весь час, до смерті ОСОБА_4 , у колишнього подружжя не виникало спорів стосовно грошей на утримання сина, жоден з них не звертався до суду з вимогою про стягнення аліментів, попри розірвання шлюбу, батько та мати позивача зберегли дружні відносини та вирішували питання стосовно виховання сина спільно.

За час навчання у школі сина, мати ОСОБА_2 відвідувала свята першого дзвоника, батьківські збори, також була членом батьківського комітету, цікавилась розвитком та освітою сина.

ОСОБА_2 періодично працювала за кордоном, проте вона не є резидентом іншої країни. Перебуваючи за кордоном постійно передавала сину посилки, включаючи продукти, речі, гроші. Також передавала гроші своїй матері ОСОБА_7 для того, щоб вона придбавала солодщі, одяг синові, гроші на власні потреби. Спілкування з ОСОБА_1 було регулярним, проте син, часто не відповідач на телефонні дзвінки.

Коли трапилось повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України, ОСОБА_2 за домовленістю з ОСОБА_4 , виїхала з сином ОСОБА_1 до республіки Польща, в цілях безпеки сина. Там ОСОБА_1 сам виявив бажання працювати, щоб дозволити собі купувати більше ніж могла дозволити мати. Коштів мати у сина не забирала, він розпоряджався ними на власний розсуд. Мати доклала власні кошти і вони придбали йому телефон. Вона оплатила сину проїзд на Україну, дала з собою ще кошти на витрати в дорогу.

Крім того, в КНП «№ЦПМСД №5 м. Вінниці» вона уклала декларацію з сімейним лікарем в інтересах сина, тим самим дбала та піклувалась про здоров`я сина.

Зазначає, що однією з причин звернення позивача до суду з позовом є те, що він бажає оформити належні йому після смерті батька виплати, помилково вважаючи, що його мати ОСОБА_2 не бажає допомогти йому з оформленням виплат, можливо вважає, що ОСОБА_2 бажає присвоїти їх собі.

Проте, ОСОБА_2 заявляє, що готова відкрити рахунок в банку, в інтересах сина, куди будуть спрямовані всі належні йому виплати у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 , вона не претендує на жодню гривню належну синові, готова допомагати з їх оформленням.

За зазначених обставин, просить відмовити у позбавленні батьківських прав ОСОБА_2 , а також похідних вимог повністю.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги з підстав зазначених в позові підтримав повністю. Суду пояснив, що його мати ОСОБА_2 неналежно виконує відносно нього батьківські обов`язки. Його батьки у 2012 році розлучилися і він залишився проживати разом з батьком ОСОБА_4 , у бабусі. Мати поїхала за кордон і періодично приїзжала. За період навчання у школі мати участі у його вихованні не брала, не цікавилась успіхами, з ким дружить, не знає його хобі. Лише раз була у школі у 2018-2019 навчальному році. Коли навчався у 6 класі, мати забрала його до себе у квартиру до м. Вінницю, віддала до місцевої школи. Проте йому там жилось не дуже добре. Він не мав окремої кімнати, спального місця, у нього не було свого куточку для уроків. Крім того, у квартирі проживала його тітка з племінником та мамин співмешканець, з яким відносини у нього не склалися. Грошей на витрати не давала, він вимушений був переїхати до бабусі у село і їздити у школу від неї. Останніх п`ять років він проживає з бабусею у с. Петрик Вінницького району Вінницької області. Коли почалась війна, він поїхав з матір`ю у Польщу, де стосунки між ними не склались, були напружені. Він не виходив на уроки, а ходив з матір`ю на роботу. Працював для того, щоб купити собі телефон на навчання. Крім того, зароблені кошти мати забирала собі. Коли він повертався на Україну, то також за власні кошти придбавав квиток, в дорогу вона дала йому лише бутерброди. Звідти він повернувся з хворим вухом, мати в лікарню не водила і бабуся вже його лікувала по приїзду вдома. Після смерті батька, вона не підтримала його, не намагалась з ним налагодити стосунки. Вона взагалі не переймається його долею, не сприяє йому в оформленні виплат після смерті батька, в оформленні закордонного паспорту відмовила. Він проживає та повністю перебуває на утриманні бабусі ОСОБА_3 , яка добре до нього ставиться та підтримує його. Тому він прийняв для себе остаточне рішення, що не хоче спілкуватися з матір`ю і просить позбавити її батьківських прав, стягнути аліменти на його утримання, а натомість призначити бабусю ОСОБА_3 його опікуном.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Заєць Б.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить їх задовольнити, оскільки мати ОСОБА_2 не належним чином виконує свої батьківські обов`язки по вихованню, догляду та утриманню свого неповнолітнього сина ОСОБА_1 . Вона не цікавиться його життям, син ОСОБА_1 не бажає з нею проживати та спілкуватись.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Плотиця В.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав зазначених у відзиві. Зокрема, кожна обставина в розуміння ст. 81 ЦПК України має бути підтверджена доказами, проте таких доказів суду не надано. Пояснив, що його довірителька ОСОБА_2 на протязі шістнадцяти років займалася вихованням та утриманням сина. Так, був такий період, коли вона була вимушена виїхати за кордон, щоб заробити гроші на житло. В цей час син проживав разом з батьком, жодних питань та проблем щодо його виховання та утримання у них не виникало. Вона передавала йому гроші, продукти, одяг, солодощі тощо. На початку війни в Україні, з метою захисту вивезла сина до Польщі, де він працював по своїй волі і заробляв кошти на власні додаткові потреби. Між ними були нормальні відносини. За таких підстав вважає, що відсутні будь-які підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, а тому в задоволенні позову просить відмовити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позову не визнала та просить у його задоволенні відмовити. Суду пояснила, що після смерті покійного чоловіка ОСОБА_4 між нею та сином погрішилися відносини, він не хоче з нею спілкуватися, уникає зустрічей, не відповідає на телефонні дзвінки і взагалі його поведінка для неї є незрозумілою. З початку судів, вона жодного разу з ним не поговорила. Вказала, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_4 , син по домовленості залишився проживати разом з ним в с. Петрик, а вона поїхала за кордон, заробити грошей на житло. Працюючи там, вона постійно висилала на потреби сина кошти, купувала речі, продукти, солодощі тощо. Намагалась його забезпечити усім необхідним, щоб він мав усе і ні в чому не мав потреби. По приїзду до додому, певний час вона проживала разом з сім`єю с. Петрику, де вели домашнє господарство, займалася вихованням сина. Згодом вона поїхала на заробітки до Італії, повернувшись звідти купила у м. Вінниці квартиру і забрала ОСОБА_1 до себе. ОСОБА_1 ходив у 6 клас, його успішність різко погрішилась, тому у них почали виникати конфлікти і бабуся приїхала його забрала назад в с. Петрик. На початку війни, вона з метою захисту, з сином виїхала до Польщі. По приїзду вона записала його до школи, проте він відмовився ходити, оскільки вважав, що у нього немає модних речей. Також йому не сподобався телефон, хотів дорожчий, грошей у неї на нього не було, тому вона йому сказала, щоб пішов попробував заробити на нього. На роботі він був декілька днів, до зароблених грошей вона добавила ще і купили новий телефон. Тобто, якщо у них виникали якійсь непорозуміння, то вони і вирішувались. Згодом ОСОБА_1 повернувся на Україну, відносини між ними були також добрі, вони переписувались, телефонували один до одного. 30.12.2022 він зателефонував її, що помер батько. 31.12.2022 вона повернулася до України, син її зустрів. І вже на похоронах ОСОБА_4 , він відмовився з нею спілкуватися, почав уникати зустрічей. Вона вважає таку поведінку сина тимчасовою, йому необхідний час. Якби там не було, він завжди залишиться для неї рідним і вона буде за нього дбати. Допоможе йому оформити всі документи. Просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Орган опіки та піклування Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області Джигун О.Л. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала. Суду пояснила, що неповнолітній ОСОБА_1 після смерті батька не має законного представника, так як з матір`ю у нього склалися не дуже добрі відносини, вони не спілкуються і на сьогоднішній день у ОСОБА_1 не зібрані необхідні документи, він не в повній мірі користується своїми пільгами. Матір ОСОБА_2 викликалась на комісію, її надавалась можливість налагодити з сином стосунки, проте на сьогоднішній день у них нічого не змінилось. Вважає, що в інтересах дитини буде доцільним позбавити її батьківських прав, а бабусю ОСОБА_3 призначити опікуном ОСОБА_1 , оскільки він проявляє таке бажання.

Із показань свідка ОСОБА_11 допитаної в судовому засіданні встановлено, що вона проживає по сусідству з сім`єю ОСОБА_3 . З моменту одруження, ОСОБА_2 проживала разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , коли він ще був маленький в с. Петрик. Тоді вона появлялась раз чи два на рік. Останні роки ОСОБА_2 вона вже не бачила. Коли приїхала з Польщі, то раз була. ОСОБА_4 та бабуся займалися вихованням ОСОБА_1 самі.

Із показань свідка ОСОБА_13 допитаної в судовому засіданні встановлено, що вона є близькою родичкою сім`ї ОСОБА_2 , проживає в одному селі та часто бувала в них вдома. Коли ОСОБА_1 був маленький, десь до трьох років, то ОСОБА_2 проживала разом з ними. Її онук, такого віку як ОСОБА_1 і вони разом відвідували садочок. Ні мами, на бабусі зі сторони мами вона жодного разу на святах не бачила. Знає, що в нього з мамою погані стосунки. ОСОБА_1 деякий час проживав з матір`ю в м. Вінниці. Він її розповідав, що не відчуває там себе як вдома. В с. Петрику, разом з бабусею, йому краще. Бабуся їздила в м. Вінницю до нього в школу, в училище. Мама була за кордоном.

Із показань свідка ОСОБА_7 допитаної в судовому засіданні встановлено, що вона є рідною бабусею ОСОБА_1 та матір`ю відповідача ОСОБА_2 . Вказала, що ОСОБА_1 до 1 класу проживав у неї в селі в с. Кусиківці Покійний зять ОСОБА_4 захотів, щоб у школу він ходив в с. Петрик. Вона забирала його на вихідні до себе, а на понеділок відвозила назад в с. Петрик. Десь в той період, ОСОБА_2 вирішила поїхати за кордон, заробити грошей на житло, тоді вони були вже розлучені. Між ними були добрі стосунки, всі питання по утриманню та вихованню ОСОБА_1 вони узгоджували між собою та домовлялись. Коли ОСОБА_2 повернулася, вона купила квартиру в м. Вінниці і забрала онука до себе. Онук не захотів навчатися, і у них з ОСОБА_2 виникали конфлікти з цього приводу. Повідомляли про це ОСОБА_4 , щоб він на нього вплинув. З часом ОСОБА_1 не захотів жити у м. Вінниці і їздив до школу з Петрика від батька, а не від бабусі. До дня смерті ОСОБА_4 відносини між ними були гарні, він приїзджав також до неї у село. Вона все купувала онуку, давала продукти харчування, гроші. Вже після смерті ОСОБА_4 , на телефонні дзвінки ОСОБА_1 став не відповідати, блокувати її та матір, висловлюється нецензурними словами на адресу матері. Він відмовляється з нею спілкуватися, а вона не може з ним зв`язатися та «достукатися» до нього.

Із показань свідка ОСОБА_19 допитаної в судовому засіданні встановлено, що вона є сусідкою сім`ї ОСОБА_2 . За останні роки мами ОСОБА_2 вона не бачила. З ним займався батько ОСОБА_4 та бабуся ОСОБА_3 . Бабуся приходила з ним в магазин, все купувала йому, що він хоче. ОСОБА_1 колись її говорив, що не хоче мами бачити.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 вказала, що є родичкою ОСОБА_2 . Пояснила, що мати все купувала для ОСОБА_1 , жила заради нього. На сьогоднішній день син не хоче з нею спілкуватися, грубить її, ображає, на телефонні дзвінки не відповідає. Причиною того, що він не хоче спілкуватися вважає, що ОСОБА_2 йому дещо забороняє, проте ОСОБА_1 вона дуже багато дозволяє, не так як іншим дітям. Хто зараз утримує ОСОБА_1 , вона не знає.

Із показань свідка ОСОБА_23 допитної в судовому засіданні встановлено, що вона є тіткою ОСОБА_2 . Пояснила, що ОСОБА_2 любить свого сина та піклується про нього, матеріально його утримує. Її важко вдається пережити таку поведіну сина, він не хоче з нею спілкуватись, блокує її у телефоні, не відповідає на дзвінки, не йде на контакт з нею. Покійний ОСОБА_4 виховував сина, коли вона перебувала за кордоном, а вона надавала матеріальну допомогу на його утримання. Після повернення, забрала сина до себе у Вінницю та жила разом з ним.

Із показань свідка ОСОБА_25 допитаної в судовому засіданні встанволено, що вона є тіткою ОСОБА_2 . Суду пояснила, що у ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_1 , допоки живий був батько ОСОБА_4 , були добрі відносини, вони спілкувалися між собою. Вони приїзжали всі до бабусі в село Кусиківці. Відносини між батьками були дружні. Виховання сина було за домовленістю, ОСОБА_2 витрачала на нього кошти, виконувала всі його забаганки, ОСОБА_1 ніколи на неї не жалівся.

Із показань свідка ОСОБА_26 допитаної в судовому засіданні встановлено, що вона є сусідкою ОСОБА_2 і вказала, що ОСОБА_2 є хорошою мамою, всі зароблені кошти витрачала на сина, купувала дорогі речі, він не відчував ні в чому потреби. Батько ОСОБА_4 займався його вихованням. Між ними були нормальні стосунки, вони все домовлялись між собою. Після нового року, а саме після смерті батька ОСОБА_4 відносини між ними погрішилися.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7) його батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Висновком про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини (а.с.8) зазначається стан здоров`я ОСОБА_1 .

Відповідно до рішення Літинського районного суду Вінницької області від 12.12.2013 року (а.с.9) шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірваний.

Витягом з наказу оперативно-тактичного угрупування «Донецьке» за №13 від 25.06.2022 (а.с.10) 16 червня 2022 року молодший сержант ОСОБА_4 старший стрілець 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 залучений до участі та бере безпосередню участь в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.

Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.12) ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13) його батьками зазначені ОСОБА_27 та ОСОБА_3 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.14) ОСОБА_3 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_3 (а.с.17) судом встановлено, що вона проживає разом з онуком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мати ОСОБА_1 ОСОБА_2 , 1987 р.н., разом із сином та його батьком не проживає близько 12 років. ОСОБА_2 періодично навідувала свого сина по місцю проживання та декілька разів забирала до себе на проживання. В 2022 в зв`язку з військовими діями син проживав у матері на протязі декількох місяців, а саме за кордоном в Польщі. Але в зв`язку з складними відносинами матері з сином, ОСОБА_1 постійно повертався проживати до батька та бабусі.

Батько ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 займався вихованням та утриманням сина. Після смерті ОСОБА_4 вихованням та утриманням ОСОБА_1 займається його бабуся ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за №27 від 20.01.2023 (а.с.18) до складу сім`ї ОСОБА_3 входить онук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Висновком про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини (а.с.19) зазначається стан здоров`я ОСОБА_3 .

Відповідно до Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності на наявності судимості» (а.с.20) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на території України станом на 19.01.2023 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Відповідно до довідки-характеристики Селищенського старостинського округу за №29 від 20.01.2023 (а.с.21) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , по місцю проживання характеризується позитивно, займається вихованням та утриманням свого неповнолітнього онука ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Компроментуючими даними селищна рада не володіє.

Відповідно до довідки ПФУ Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (а.с.22) встановлено, що ОСОБА_3 знаходиться на обліку та отримує пенсію за віком в розмірі зазначеному в довідці.

Відповідно до довідки КНП «Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня ВОР» (а.с.23) ОСОБА_3 працює та отримує заробітну плату.

Відповідно до копії сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду та медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів (а.с.24) ОСОБА_3 без наркологічних та психічних розладів.

Висновком органу опіки та піклування Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за №05-27/39 від 21.02.2023 (а.с.25) підтверджується доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до довідки Літинського відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області за №1264 від 20.01.2023 (а.с.26) згідно бази даних Автоматизованої системи виконавчого провадження в Літинському відділі державної виконавчої служби на виконанні відсутні будь-які виконавчі документи щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Довідка КЗ «Вінницький ліцей №32» за №02-25/10 від 24.02.2023 про участь батьків у шкільному житті випускника 9-А класу 2022 ОСОБА_1 (а.с.37) свідчить, що весь період з березня 2019 р. по червень 2022 р. зв`язок з класним керівником підтримували батько та бабуся ОСОБА_1 . За необхідності вони відвідували заклад, бували на батьківських зборах. Матір ОСОБА_2 станом навчання сина не цікавилась, жодних контактів з класним керівником не підтримувала.

Довідка Державного професійно-технічного навчального закладу «Вінницьке вище професійне училище сфери послуг`за №130 від 27.02.2023 (а.с.38) свідчить, що ОСОБА_1 дійсно навчається в закладі на 1 курсі в групі МРА-06-22 за професією «Монтажник радіоелектронної апаратури та приладів» з 01.09.2022 р. по 25.06.2022 р. Форма навчання денна, за регіональним замовленням. На повному державному забезпеченні не знаходиться.

Відповідно до довідки Державного професійно-технічного навчального закладу «Вінницьке вище професійне училище сфери послуг`за №130 від 27.02.2023 (а.с.39) ОСОБА_2 , яка є матір`ю здобувача освіти ОСОБА_1 до навчального закладу не з`являється, батьківські збори не відвідує, результатами навчання, відвідуванням та поведінкою свого сина не цікавиться. Піклується про ОСОБА_1 бабуся ОСОБА_3 .

Також в судовому засіданні досліджено копії електронних доказів, зокрема Журнали викликів (а.с.74-79, 81-83), скріншоти переписок ОСОБА_1 з матір`ю (а.с.80, 84-87, 91-92), копії фотографій, на яких зображений ОСОБА_1 (а.с.89-90) копії скріншотів переписок ОСОБА_2 з ОСОБА_4 (а.с.93-95) з яких судом встановлено, стосунки в сім`ї позивача за певні проміжки часу.

Відповідно до листа з КНП «Центра первинної медико-санітарної допомоги №5 м.Вінниці» за №01-09/214 від 02.03.2023 (а.с.98) відповідно до наявних відомостей в МІС Доктор «Елекс» громадянкою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було укладено декларацію з сімейним лікарем ОСОБА_31 04.01.2022 року. Одночасно повідомляють, що 20.01.2023 р. декларація була розірвана з даним лікарем.

Відповідно до копії медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів (а.с.101) копії сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду та медичної довідки про проходження профілактичного наркологічного огляду (а.с.102) зазначається стан здоров`я ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки-характеристики Громадського старостинського округу за №02.04.13/22 від 27.02.2023 (а.с.103) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_2 . Проживає разом з матір`ю ОСОБА_7 , 1969 р.н. ОСОБА_2 користується авторитетом серед односельчан. Жодних скарг чи нарікань від мешканців ніколи не надходило. Компроментуючими матеріалами не володіють.

Відповідно до характеристки МКП «Управляюча компанія «Замостя» за №105 від 27.02.2023 (а.с.104) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживає за адресою АДРЕСА_3 . За час проживання скарг в МКП від сусідів та мешканців будинку не надходило. Зі слів сусідів скарг не надходило. Інших відомостей не має.

Із характеристики з ТОВ «АТБ «Маркет» на ОСОБА_2 (а.с.105) судом встановлено, що остання зарекомендувала себе як сумлінний та відповідальний працівник, виконує поставлені задачі, користується повагою серед колег.

Відповідно до Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності на наявності судимості» (а.с.106) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на території України станом на 19.01.2023 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Також в судовому засіданні досліджено лист Державної прикордонної служби України за №137/194/23/885/2023 від 17.03.2023 (а.с.116) в якому зазначені первіоди перетинання державного кордону України ОСОБА_2 починаючи з 27.05.2018 по 01.01.2023.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

У зв`язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст. 8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя.

Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі«Олссон проти Швеції» від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне).

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Наявні в матеріалах справи докази підтверджують те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, вона не цікавиться життям сина, не піклується про стан здоров`я, не проявляє материнської турботи, не створює належних умов для проживання та розвитку, отримання ним освіти.

Крім того, суд зазначає, що самоусунення матері від виконання нею батьківських обов`язків було здійснено у той час, коли сину вкрай необхідне саме материнське піклування, оскільки у неповнолітнього ОСОБА_33 в той час трапилася тяжка життєва ситуація - втрата батька, що вимагає від матері підтримки, а неповнолітній ОСОБА_33 перебуває у підлітковому віці, у якому формується його самооцінка, поняття стилю сімейного виховання, який визначається батьківськими ціннісними орієнтаціями, установками, емоційним ставленням. Особливості сприйняття матері ОСОБА_33 і способи поведінки з ними обумовлюють засвоєння підлітком основних правил і норм поведінки, виробляють його позицію по відношенню до світу і самого себе.

Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Аналогічна правова позиція мститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 серпня 2021 року у справі № 331/8310/15, провадження № 61-4879св20.

Щодо вимоги про призначення піклувальника, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.243 СК України опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст.55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки

Зі змісту ст.59 ЦК України вбачається, що піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена.

В силу ч.4 ст.60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

Згідно з ст.63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

У відповідності до положень ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Враховуючи встановлені судом обставини та те, що неповнолітній ОСОБА_33 залишений без батьківського піклування, а також відомості про бабусю неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , яка мешкає разом із ним однією сім`єю, веде здоровий спосіб життя, має добрі умови проживання, утримує дитину, виховує її, піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, за таких обставин, суд приходить до висновку, що призначення піклувальником ОСОБА_3 над неповнолітнім ОСОБА_33 буде відповідати якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно ч.1 ст.180, 181 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частинами 1, 2 ст.183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В ст.182 СК України зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на те, що відповідачка належним чином не виконує свій обов`язок по утриманню дитини, а також те, що судом задоволено вимогу про позбавлення відповідачки батьківських прав, тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів також підлягають задоволенню. Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки аліменти на утримання сина ОСОБА_33 у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.02.2023 року і до її повноліття. Враховуючи ту обставину, що позов підлягає до задоволення, тому на підставі ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання щодо стягнення судового збору. Керуючись ст. 2, 5, 10-13, 76-81, 89, 141, 200, 206, 247, 258, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 піклувальником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області від 04.08.2006 року, зареєстрованої та проживаючої АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт № НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , жителя АДРЕСА_1 в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.02.2023 року і до його повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню, в сумі платежу за один місяць. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області від 04.08.2006 року, зареєстрованої та проживаючої АДРЕСА_3 на відповідний рахунок судовий збір в сумі 2147,20 грн. Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Вінницького апеляційного суду через Літинський районний суд Вінницької області. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.