Номер провадження: 22-ц/813/2673/23
Головуючий у першій інстанції Далеко К. О.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Драгомерецького М.М.,

Дришлюка А.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Банк кредит Дніпро» Борейко Надії Олександрівни на заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 30 листопада 2021 року, ухваленого під головуванням судді Далеко К.О., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

12.07.2021 року АТ «Банк Кредит Дніпро» (далі - Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5408 від 07.03.2019 року у розмірі 90 098,55 грн.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що 07.03.2019 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 5408, відповідно до якого позичальник отримала кредитні кошти у розмірі 62 000,00 грн.

Посилаючись на те, що у зв`язку з неналежним виконанням договору у ОСОБА_1 станом на 17.05.2021 року виникла заборгованість у розмірі 90 098,55 грн, з яких: прострочений кредит 60 965,05 грн., прострочені відсотки 5 263,50 грн., прострочена комісія 23 870,00 грн., позивач просив його позовні вимоги задовольнити.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2021 року позовні вимоги Банку були задоволені частково (а.с.50-53).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором №5408 від 07.03.2019 р. в сумі 67 263,5 грн., з яких: 62 000,00 грн. заборгованість за кредитом; 5 263,50 грн. проценти за користування кредитом.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Банку ставить питання про скасування заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2021 року, в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення комісії та постановлення в цій частині нового судового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Провадження у даній справі було відкрито ухвалою колегією суддів, під головуванням судді Гірняк Л.А. 03.05.2022 року, розгляд справи призначено в порядку письмового провадження (а.с.85).

У зв`язку зі звільненням головуючого у справі судді ОСОБА_2 у відставку з посади судді, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 126/0/15-23 від 21 лютого 2023 року, з урахуванням службової записки у даній справі про заміну судді-доповідача, на підставі п. 3.9 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу в Одеському апеляційному суді, затверджених рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду від 28 грудня 2018 року (із змінами та доповненнями), протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2023 року головуючий у справі суддя Гірняк Л.А. замінена на суддю Сегеду С.М., судді: Комлева О.С., Цюра Т.В. (а.с. 93-94).

В подальшому, а саме 19.05.2023 року протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями визначено новий постійно діючий склад суду: Драгомерецький М.М. і Дришлюк А.І., головуючий той же суддя Сегеда С.М. (а.с.100).

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 26.05.2023 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Колегія суддів також зазначає, що у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, датою ухвалення цього судового рішення є 26.05.2023 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.05.2022 року, під головуванням судді Гірняк Л.А. (а.с. 85), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України. Колегія суддів також зазначає, що учасники справи належним чином повідомлені про відкриття апеляційного провадження та про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи (а.с. 86-87, 97-98).

Колегією суддів було також враховано, що поштова кореспонденція направлялась відповідачці ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем її проживання, що підтверджується довідкою з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Одеській області про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання боржника: АДРЕСА_1 (а.с.38).

Однак, поштова кореспонденція на вказану адресу повернулась до суду з відміткою про те, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 98), що у відповідності до вимог, передбачених ч.1 ст. 131 ЦПК України, вважається його належним сповіщеннями.

На підставі викладеного, а також враховуючи, що в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів вирішила слухати справу на підставі наявних доказів.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, в частині стягнення комісії, суд першої інстанції виходив із того, що Банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позивачу, а також із того, що розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу кредиту, що в сукупності свідчить про те, що ці умови кредитного договору є несправедливими (а.с. 50-53).

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Згідно ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. |

Пункт 1 ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Статті 1, 8, 12 Закону України «Про споживче кредитування», Постанова НБУ №49 від 8 червня 2017 року, якими передбачено, що до загальних витрат за споживчим кредитом відносяться витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту (уключаючи комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення та інші платежі), кредитного посередника (за наявності) та Третіх осіб (страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів та інших осіб), які сплачуються споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит.

Статті 47 та 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» закріплюють право банку самостійно встановлювати процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

Отже, чинним законодавством України передбачено право кредитодавця у договорі споживчого кредиту встановлювати оплату за обслуговування кредиту у вигляді комісії. До того ж Постанова НБУ №49 передбачає лише надання розпису складових вартості кредиту за таблитизованою Формою без деталізованого опису складу/переліку послуг за комісію по обслуговуванню заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що 07.03.2019 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 5408, відповідно до якого позичальник отримала кредитні кошти на споживчі потреби у розмірі 62 000,00 грн. (а.с. 4-5).

Відповідно до п. 1.2 вказаного кредитного договору позичальник має сплачувати Банку щомісячну комісію за обслуговування кредиту у розмірі 3,5% від суми кредиту (а.с. 4).

Статтею 8 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що до загальних витрат на споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодаця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Визначена кредитним договором комісія (витрати на розрахункове-касове обслуговування) є складовою загальної вартості кредиту та враховується при обчисленні загальної вартості кредиту для позичальника.

Підписуючи кредитний договір ОСОБА_1 погодилася з його умовами, у тому числі зі сплатою щомісячної комісії Банку за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Крім того, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 у судовому порядку оспорила умови зазначеного кредитного договору.

Оскільки Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право Банку встановлювати у кредитному договорі комісію за розрахунково-касове обслуговування, то умови, передбачені п.1.2 кредитного договору, в частині нарахування такої комісії не є нікчемними, а отже розглядаються як такі, що юридично мали місце і створили правові наслідки для сторін правочину. Тому у відсутності судового рішення про визнання правочину чи його окремих частин недійсними, діє презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України), тобто всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені зобов`язання, в тому числі, обов`язок позичальника сплачувати комісію підлягає виконанню.

Таких правових позицій дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 18.01.2023 року у справі № 172/410/21.

Таким чином, враховуючи той факт, що позичальник підписала та погодилася з усіма умовами кредитного договору, а також у судовому порядку не оспорила умови кредитного договору, в частині сплати комісії Банку, суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, в частині стягнення заборгованості за комісією у розмірі 23 870,00 грн.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у тому числі, за тілом кредиту у розмірі 60 965,05 грн. (а.с. 2).

Однак, оскаржуваним заочним рішенням суду від 30 листопада 2021 року з ОСОБА_1 на користь Банку стягнута, зокрема, заборгованість за тілом кредиту у розмірі 62 000,00 грн., тобто у більшому розмірі, ніж заявлено у позовній заяві Банком (а.с. 52-зворот).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне змінити заочне рішення суду від 30 листопада 2021 року, в частині стягнення з відповідачки на користь Банку заборгованості за тілом кредиту у розмірі 60 965,05 грн.

У зв`язку з викладеним, а також враховуючи вимоги, передбачені ст. 141 ЦПК України, колегія суддів також вважає за необхідне скасувати оскаржуване судове рішення, в частині розподілення між сторонами судового збору.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга АТ «Банк Кредит Дніпро» підлягає задоволенню, заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 30 листопада 2021 року скасуванню, в частині незадоволених позовних вимог, з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог АТ «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 , в частині стягнення заборгованості за комісією у розмірі 23 870,00 грн., а також змінити рішення суду, в частині стягнення тілу кредиту, зазначивши вірним 60 965,05 грн. замість невірного 62 000,00 грн.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України колегія суддів також вважає за необхідне розподілити між сторонами судовий збір наступним чином.

За подачу позовної заяви Банком сплачено судовий збір у розмірі 2 270, 00 грн. (а.с. 3).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд стягнув з ОСОБА_1 на користь Банку судовий збір у розмірі 1694,68 грн. (а.с. 52-зворот).

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з ОСОБА_1 на користь Банку слід стягнути судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 2270 грн.

В іншій частині заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 30 листопада 2021 року підлягає залишенню без змін.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню у повному обсязі, то з відповідачки на користь позивача слід також стягнути судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 3405,00 грн. (а.с. 70).

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» Борейко Надії Олександрівни задовольнити.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2021 року, в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комісією у розмірі 23 870,00 грн., а також в частині розподілення між сторонами судового збору, скасувати.

Прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комісією у розмірі 23 870,00 грн.

Стягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», , заборгованість за комісією у розмірі 23 870,00 грн. (двадцять три тисячі вісімсот сімдесят гривень) 00 коп.

В абзаці другому резолютивної частини заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2021 року цифри та слова: «62 000 грн.» замінити цифрами та словами: «60 965,05 грн. (шістдесят тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять гривень 05 копійок)».

Стягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», , судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень) та за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 3405 (три тисячі чотириста п`ять гривень), а всього в розмірі 5 675 грн. (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять гривень).

В іншій частині заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси 30 листопада 2021року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 26.05.2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк