ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1031/22
Провадження № 2/210/600/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 травня 2023 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Чайкіна О.В., за участі секретаря судового засідання Степаненко О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням) цивільну справу за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

Уточнивши позовні вимоги комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (надалі КПТМ «Криворіжтепломережа») просить суд стягнути з ОСОБА_1 , стягнення заборгованості за постачання централізованого опалення в сумі 25044,28 грн., а також витрат по сплаті судового збору в розмірі 2481,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії для опалення житла населенню, яке відповідно з вимогами ЖК України, зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Так, позивачем на виконання своєї статутної мети здійснюється постачання теплової енергії відповідача за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений будинок є багатоповерховим, опалення до квартири відповідачів здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку, які є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, що свідчить про те, що відповідач фактично отримує теплову енергію.

Рух по справі

Аргументи учасників справи

Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 09 серпня 2022 року ухвалено заочне рішення у вказаній справі, позовні вимоги задоволені в повному обсязі (а.с.39-40).

Ухвалою суду від 24 січня 2023 року заочне рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 серпня 2022 року по цивільній справі за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасовано і призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.65-66).

13 березня 2023 року представником позивача подана до суду уточнена позовна заява в частині періоду та суми заборгованості відповідача за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування уточненої позовної заяви представник Позивача зазначає, що ОСОБА_1 не проводила оплату за отримані нею послуги за період з 01.11.2018 року по 01.02.2023 рік становить 25044,28 грн. Відповідач, як спадкоємець який набув право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 набув обов`язки зі сплати заборгованості за спожиті комунальні послуги. Також просить стягнути з відповідача судові витрати.

10 квітня 2023 року стороною відповідача скеровано до суду відзив на уточнену позовну заяву, в обґрунтування якої зазначає, що 13.07.2021 за Відповідачем було зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Тобто Відповідач став власником квартири лише 13.07.2021, до цього Відповідач не проживав в даній квартирі і не був її власником. Враховуючи, що Позивач просить суд стягнути з Відповідача заборгованість за послугу з централізованого опалення за період з 01.11.2018 по 01.02.2023, то заборгованість яка виникла з 01.11.2018 по 01.02.2023 ніяк не може бути заборгованістю Відповідача, адже Відповідач є власником лише з 13.07.2021, до цього періоду останній не користувався цією квартирою та не був її власником у зв`язку з чим не був споживачем даних послуг. Крім того, просить суд застосувати строки позовної давності.

23 травня 2023 року стороною позивача скеровані до суду пояснення, у яких сторона наполягає, на тому, що прийнявши спадщину Відповідач успадкувала не тільки права, а й обов"язки, а отже зобов"язана сплачувати комунальні платежі. Також Позивач заперечує з приводу розміру заявлених витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом видане державним нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори у Дніпропетровській області Деркач Я.В. 13 липня 2021 року ОСОБА_1 успадкувала квартиру за адресою АДРЕСА_2 , спадкова справа № 180/2021, зареєстровано у реєстрі за № 1036 (а.с.101).

З розрахунку заборгованості встановлено, що за вказаною квартирою за період з 01 листопада 2018 року по 01 лютого 2023 року наявна заборгованість у розмірі 25044,28 грн (а.с.88).

Мотивувальна частина

Позиція суду та застосовані норми права

Відповідно до статті 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із належного виконання споживачем зобов`язань по сплаті наданих послуг, зобов`язання спадкоємця нести відповідальність в межах спадкового майна.

Частиною другою статті 1220 ЦК України визначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, що спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 , було прийнято ОСОБА_1 , що засвідчено державним нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори у Дніпропетровській області Деркач Я.В.

Отже своєю заявою про прийняття спадщини Відповідач ОСОБА_1 прийняла все спадкове майно, яке залишилось після смерті її батька ОСОБА_2 , 1965 року народження.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею квартири АДРЕСА_3 , та споживачем послуг з централізованого опалення, які надає Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа».

Згідно зі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до положень ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Як встановлено з матеріалів справи, між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню та гарячому водопостачанню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі - Закон № 2189-VIII), Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 р. № 2633-IV (далі - Закон № 2633-IV) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (частина третя статті 9 Закону № 2189-VIII).

Відповідно до частини шостої статті 19 Закону № 2633-IV, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Згідно пункту 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв.метр (куб.метр) опалювальної площі квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення згідно із законодавством. Нарахування за опалення по житловим квартирам в будинках, в яких не встановлено будинковому засобу обліку теплової енергії, виконується виходячи з вартості опалення в поточному місяці та опалювальної площі квартири. Виходячи з тарифу за 1Гкал кожного місяця виконується розрахунок фактичних витрат теплової енергії (з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря за поточний місяць згідно довідки авіаційної метеорологічної станції м. Кривого Рогу) та вартість опалення 1 кв.м. опалювальної площі.

Законом № 2189-VIII у статті 21 визначено, що одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Згідно з статтею 22 цього ж Закону одиниця виміру обсягу спожитої споживачем гарячої води визначається правилами надання та встановлюються органом, що регулює діяльність такого суб`єкта господарювання, окремо для кожного багатоквартирного будинку з урахуванням собівартості надання такої послуги, а також рентабельності суб`єкта господарювання, що провадить таку діяльність.

Відповідно до правового висновку Великої палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постановах ВС КЦС від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц та від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16).

З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами з надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги (частина перша статті 509 ЦК України).

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, предметом доказування у позові є доказування розміру заборгованості та обов`язку відповідача здійснити оплату наданих послуг з теплопостачання. У свою чергу, Відповідач не позбавлений обов`язку, у разі заперечень проти позову спростувати розмір заборгованості, та обов`язок зі сплати наданих послуг.

Щодо заяви відповідача ОСОБА_1 про на застосування позовної давності, суд зазначає наступне

Позивачем надано розрахунок заборгованості за період з 11 листопада 2018 року по 01 лютого 2023 року в розмірі 25044,28 грн. за адресою: АДРЕСА_2 . Також надано акти подачі теплової енергії за спірний період (а.с. 86-88)

Відповідно до частини першої статті 1297, статті 1299 ЦК України отримання свідоцтва про право на спадщину та проведення його державної реєстрації спадкоємцем, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, є обов`язком спадкоємця. Право власності у спадкоємця на успадковане нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації майна.

Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом 13 липня 2021 року ОСОБА_1 прийняла спадщину, яка складається з двохкімнатної квартири, що знаходиться у АДРЕСА_2 , що засвідчено державним нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори у Дніпропетровській області Деркач Я.В..

Отже, прийнявши спадщину відповідач набула право на квартиру, успадкувавши також права та обов`язки спадкодавця. Тому незалежно від того чи отримав відповідач свідоцтво про право на спадщину, чи здійснив реєстрацію права власника на успадковане нерухоме майно, він має належним чином утримувати майно, що належить йому.

Вказана вище квартира знаходиться у будинку, який перебуває на балансі Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа», яке є виконавцем житлово-комунальних послуг.

Договір про надання послуг централізованого опалення та обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення між Комунальним підприємством теплових мереж «Криворіжтепломережа» та ОСОБА_2 , а так само і його спадкоємцем ОСОБА_1 не укладався, але житлово-комунальні послуги відповідачу надавалась, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини.

Щомісяця з 01 листопада 2018 року по 01 лютого 2023 року позивач нараховував плату за надані послуги з теплопостачання, однак кошти за вказані послуги не сплачувались, внаслідок чого виникла заборгованість за надані послуги.

З огляду на це ОСОБА_1 як власник, і як спадкоємець квартири, в якій були отримані житлово-комунальні послуги, мала обов`язок оплатити позивачеві їхню вартість.

Та обставина, що ОСОБА_1 не проживала в квартирі та отримала спадщину лише 13 липня 2021 року не може слугувати підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки заходів щодо припинення надання комунальних послуг не вживалось, в той же час послуги надавались безперервно.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Для цілей застосування частини третьої та четвертої статті 267 ЦК України поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у цивільному процесі»: сторонами в цивільному процесі є такі її учасники як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16(пункт 138)).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 73).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

Спірні правовідносини виникли з приводу несплати ОСОБА_1 , наданих позивачем житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії для потреб опалення та гарячого водопостачання квартири.

Частиною 1 ст. 32 Закону "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, у редакції, що була чинною впродовж періоду, за який позивач просить стягнути заборгованість).

Матеріалами справи підтверджено, що у листопаді, грудні 2019 року та січні і лютому 2020 року частково сплачувались комунальні послуги, надані позивачем, а з березня 2020 року оплата не вносилась.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то, перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.

З огляду на те, що у позивача з спадкодавцем., правонаступником якої є відповідачка, існують фактичні договірні відносини, тобто не визначений інший, ніж встановлений у пункті 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення термін внесення платежів, саме з 21 числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були надані відповідні послуги, починається прострочення оплати цих послуг, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожним місячним платежем.

Позивач звернувся з позовом 22 березня 2022 року (а.с. 1), позовна давність не переривалась, то позивач має право на стягнення заборгованості за трирічний період, а саме з 21 березня 2019р.

Таким чином, стягненню на користь позивача підлягають суми, що були нараховані у межах трирічного строку позовної давності, з урахуванням того, що позов був поданий 22 березня 2022 року, тобто період з 01.03.2019 року по 01.02.2023року у розмірі 21379,44 грн.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Застосування строків позовної давності є спільною рисою правових систем Держав - учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No.2), №66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заборгованість може бути стягнута в межах трьохрічного строку, що передував зверненню до суду із позовною заявою, тобто з березня 2019 року по 01 лютого 2023 року у розмірі 21379,44грн.

За таких обставин, оцінивши докази надані позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії, підлягають частковому задоволенню, оскільки встановлено, що позивач є надавачем послуг з постачання централізованого опалення, ним були надані відповідні послуги в квартирі, власником якої є відповідач ОСОБА_1 , наведені ним розрахунки розміру боргу здійснені за встановленими тарифами, всупереч вимогам чинного законодавства, зокрема накопичення боргу порушує права та законні інтереси позивача, з відмовою від отримання послуг не зверталися.

На підставі вище викладеного, з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення станом в межах трьохрічного строку, що передував зверненню до суду із позовною заявою, тобто з березня 2019 року по 01.02.2022 року у розмірі 21379,44 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частин першої-шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Наразі на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу ОСОБА_3 надав суду лише ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 .

З наданих адвокатом Копійко А.А. документів встановлено, що розмір витрат на правову допомогу встановлено у фіксованому розмірі та має орієнтовний характер 8000 грн.

При цьому у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі №922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Разом із тим, з матеріалів справи встановлено, що представник Позивача подаючи пояснення на уточнений відзив представника відповідача адвоката Копійко А.А. вказувала, що не згода із наведеним розрахунком судових витрат на правову допомогу. Крім того, вказувала, що ОСОБА_3 не надав жодних доказів, які реально підтверджують витрати на професійну правничу допомогу та їх розмір.

Ураховуючи викладене, заперечення сторони Позивача щодо заявленого розміру понесених витрат на правову допомогу, а також те, що позиція відповідача по справі під час розгляду справи не змінювалась, відсутність у адвоката, який надавав ОСОБА_4 правову допомогу, об`єктивної та нагальної необхідності вивчати додаткові джерела права, фактичний обсяг виконаної роботи (заява про скасування заочного рішення, відзив на позовну заяву, відзив на уточнену позовну заяву) та її незначну складність, суд вважає розумно необґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень та приходить до висновку про необхідність зменшити їх до 1000,00 грн, які підлягають відшкодуванню на користь ОСОБА_4 з КПТМ «Криворіжтепломережа».

Щодо судових витрат

При зверненні до суду із позовом позивач сплатив судовий збір за вимогу майнового характеру, як юридична особа у розмірі 2102,00 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи, що суд прийшов до висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги про заборгованість в сумі 21379,44 грн. Таким чином пропорційність задоволених вимог становить 85,36 % (21379,44х100:25044,28), а пропорційність вимог, в задоволені яких відмовлено становить 14,64%.

Оскільки вимоги позивача задоволені на 85,36 %, то сплачений судовий збір за пред`явлення позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 1794,27 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 79-82, 141, 265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково в межах строків позовної давності.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: АДРЕСА_4 , на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» () заборгованість за послугу з централізованого опалення за період з 01.03.2019 року по 01.02.2023 року включно, що становить 21379,44 грн. (двадцять одна тисяча триста сімдесят дев`ять гривень сорок чотири копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: АДРЕСА_4 , на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» () суму сплаченого судового збору у розмірі 1794,27 (одна тисяча сімсот дев`яносто чотири гривні двадцять сім копійок)

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: АДРЕСА_4 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 1000,00 (одна тисячя) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 25 травня 2023 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: КПТМ «Криворіжтепломережа» (50099, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9, р/р НОМЕР_1 , у АТ «ПУМБ», );

- відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: АДРЕСА_4 .

Суддя: О. В. Чайкіна