Справа №:755/6672/23
Провадження №: 2-з/755/101/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2023 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Слободянюк Алла Володимирівна, розглянувши матеріали заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Акціонерне товариство «Сенс Банк» про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Акціонерне товариство «Сенс Банк» про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року вказану справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Разом з тим, до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій заявник просить: накласти арештна двокімнатну квартиру, загальною площею 46,6 кв.м , житловою площею 32,6 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що на даний час належить ОСОБА_2 ; заборонити ОСОБА_2 , за яким у Державному реєстрі прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на квартиру, відчужувати вказану двокімнатну квартиру, загальною площею 46,6 кв.м, житловою площею 32,6 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 : вчиняти дії по розпорядженню даною квартирою зі зняттям з реєстраційного обліку та виселенню всіх її мешканців, у тому числі укладати договори оренди, купівлі-продажу, дарування, передавати в іпотеку, проникати у квартиру без згоди позивача, вселяти інших осіб, користуватися будь-яким способом квартирою без згоди позивача; заборонити ОСОБА_2 здійснювати дії щодо відключення від електричних мереж, газопостачання, комунікацій квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Необхідність забезпечення позову заявник обґрунтує тим, що у даному позові позивач заявляє вимоги щодо витребування майна з чужого незаконного володіння, а зокрема щодо квартири, яка була придбана відповідачем у справі на електронних торгах та яка, на думку позивачки, незаконно вибула з її володіння, на підставі виконавчого напису нотаріуса, який в подальшому був визнаний таким, що не підлягає виконанню, згідно відповідного судового рішення. Як зазначає позивачка, теперішній власник квартири, здійснює усі дії, в тому числі й протиправні, задля виселення позивачки з даної квартири та вселення у неї орендарів, а також стверджує, що вказана квартира в подальшому буде продана третім особам. На переконання позивача, невжиття заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити виконання рішення суду у даній справі, у разі задоволення її позовних вимог, так як квартира, що є предметом вказаного спору, може бути відчужена іншим особам, в тому числі і добросовісним набувачам, що сприятиме затягуванню розгляду даної справи та фактично обмежить право позивачки на ефективний судовий захист. На підставі викладеного, заявниця звернулась до суду із даною заявою про вжиття заходів забезпечення позову.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, приходжу до наступного.

Статтею 129 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення ст. ст. 18, 153 ЦПК поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Види забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Крім того, як роз`яснено в постанові №9 Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, відповідно до матеріалів справи, в даному випадку позивач заявляє вимоги щодо витребування майна з чужого незаконного володіння, а зокрема стосовно квартири АДРЕСА_2 , яка наразі належить на праві власності ОСОБА_2 . На думку позивачки, вказана квартира незаконно вибула з її володіння, а тому вона звернулась до суду за захистом свого порушеного права із наведеною позовною заявою.

Тобто, оскільки квартира, на яку, серед іншого, позивачка просить накласти арешт, є предметом даного спору - існує реальна загроза того, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому ускладнити виконання рішення суду у даній справі, у разі задоволення позовних вимог позивача і вплинути на його права у наведеній справі.

Отже, з огляну на зазначені обставини та положення закону, суд приходить до висновку про часткове задоволення наведеної заяви позивача про забезпечення позову, в частині накладення арешту на вказану квартиру.

В той же час, суд зазначає, що вимоги сторони позивача про застосування заходів забезпечення позову у даній справі, шляхом заборони відчуження квартири - не підлягають задоволенню, оскільки накладення судом арешту на спірне нерухоме майно вже унеможливлює вчинення як відповідачем, так і іншими особами, будь-яких дій щодо його відчуження (продажу).

При цьому, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача за даною заявою про заборону відповідачу вчиняти дії по розпорядженню даною квартирою, а зокрема щодо зняття з реєстраційного обліку та виселення всіх її мешканців, у тому числі стосовно укладання договорів оренди, купівлі-продажу і дарування такої квартири, а також передачі її в іпотеку, проникнення у неї без згоди позивача, вселення інших осіб, користування будь-яким іншим способом квартирою без згоди позивача та здійснення дій щодо відключення її від електричних мереж, газопостачання та інших комунікацій - оскільки вказані вимоги жодним чином не стосуються предмету спору.

Суд звертає увагу заявника, що у даній справі розглядаються вимоги позивача, саме про витребування майна з чужого незаконного володіння, а отже заходи забезпечення за даним позовом мають бути спрямовані на неможливість відчуження спірної квартири іншим особам та вчинення щодо неї будь-яких реєстраційних дій, що свідчить про співмірність вимог заяви та позову.

В той же час, заявлені вимоги, серед іншого, щодо заборони відповідачу вчиняти інші дії стосовно спірного майна, в тому числі щодо виселення її мешканців, вселення третіх осіб, укладання різних видів договорів та відключення комунікацій у наведеній квартирі - не є співмірними із вимогами даного спору, який фактично виник з приводу права власності на квартиру, шляхом її витребування з чужого незаконного володіння. Такі вимоги заяви не стосуються предмету та підстав наведеної позовної заяви, а застосування вказаних заходів забезпечення позову, не свідчить про те, що їх відсутність утруднить чи унеможливить виконання рішення суду у даній справі, у разі задоволення вимог позивачки.

Крім того, слід зазначити, що станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Акціонерне товариство «Сенс Банк» про витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити частково.

Накласти арешт на двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 .

В задоволенні іншої частини вимог заяви - відмовити.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 .

Відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом.

Строк пред`явлення до виконання ухвали - три роки.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо або через Дніпровський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.В. Слободянюк