Справа № 461/428/23
пр.№ 2/464/713/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.05.2023 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої - судді Бойко О.М.

секретар судових засідань Кондратенко А.М.-.М.

за участю:позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи Школяр О.В.,

представника третьої особи Поліщук І.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, Національний університет «Львівська політехніка» про захист честі і гідності, спростування неправдивих відомостей, стягнення моральної шкоди, поновлення місця проживання,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, уточнивши та збільшивши вимоги якого, просить визнати недостовірними відомостями та зобов?язати відповідача ОСОБА_2 , який виконує повноваження керівника волонтерської організації без створення юридичної особи на локації внутрішньо переміщених осіб навчального корпусу №21 кафедри фізичного виховання Національного університету «Львівська політехніка» спростувати поширені ним та іншими членами даної волонтерської організації неправдиві відомості про нього, а саме: неправдиві відомості про те, що він «порушував правила проживання як внутрішньо переміщена особа» за адресою місця тимчасової реєстрації: тимчасова перепустка 507, ігровий спортивний зал №18, навчальний корпус АДРЕСА_1 ; неправдиві відомості про те, що він «приставав до жінок»; неправдиві відомості про те, що він «педофіл», які були умисно поширені ними в період з 04 липня 2022 року до 06 грудня 2022 року, у такий самий спосіб як вони були поширені ними - оголошення на зібранні внутрішньо переміщених осіб ігрового спортивного залу No18 і ігрового спортивного залу No19 навчального корпусу N21 кафедри фізичного виховання Національного університету «Львівська політехніка» та публічно вибачитись перед позивачем у присутності внутрішньо переміщених осіб; cтягнути з відповідача ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 000 гривень; зобов?язати відповідача ОСОБА_2 відновити проживання за останньою адресою місця фактичного проживання - ігровий спортивний зал №18 навчального корпусу №21 кафедри фізичного виховання Національного університету «Львівська політехніка»; cтягнути з відповідача ОСОБА_2 витрати на роздрук і ксерокопіювання всіх процесуальних документів, складених і поданих до судів, органів прокуратури, поліції, органів влади і органів місцевого самоврядування з метою захисту своїх порушених прав в розмірі 5294,5 грн; cтягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави суму судового збору в розмірі 5 052, 95 гривень. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він як внутрішньо переміщена особа з липня 2022 року за направленням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, тимчасово проживав у спортивному залі навчального корпусу №21 кафедри фізичного виховання Національного університету «Львівська політехніка». Відповідач виконує повноваження керівника волонтерської організації без створення юридичної особи на локації внутрішньо переміщених осіб навчального корпусу №21 кафедри фізичного виховання Національного університету «Львівська політехніка», де він тимчасово проживав. Під час проживання на локації внутрішньо переміщених осіб навчального корпусу №21 кафедри фізичного виховання Національного університету «Львівська політехніка», де він тимчасово проживав, відповідач ОСОБА_2 та інші члени даної волонтерської організації своїми неправомірними діями принизили його честь та гідність. Зокрема, останні в період з 04 липня 2022 року до 06 грудня 2022 року поширили неправдиві відомості про те, що він начебто «порушував правила проживання як внутрішньо переміщена особа» за адресою місця тимчасової реєстрації, неправдиві відомості про те, що він начебто «приставав до жінок» (з метою вступити з ними в інтимний зв?язок), неправдиві відомості про те, що він начебто «педофіл». Вказані відомості останні поширили з метою злочинного самоправного виселення його з даної адреси з групового корисливого мотиву відповідача - ОСОБА_2 та з корисливого мотиву волонтерів-студентів з метою усунення перешкод до продовження заволодіння ними колективним майном (частиною гуманітарної допомоги з країн Західної Європи) шляхом зловживання повноваженнями волонтерів, з особистого кар?єрного мотиву студента-волонтера Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого з метою отримання ним в нагороду за дані протиправні дії від адміністрації Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого елітної посади і елітного соціального статусу після закінчення даного ВУЗу, вчинене за вказівкою йому адміністрації Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, з особистого кар?єрного мотиву ОСОБА_2 з метою усунення можливих проблем для його наукової і викладацької роботи внаслідок проживання позивача за адресою відповідальної йому локації внутрішньо переміщених осіб та з метою можливої домовленості про прийом його на навчання до Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, вчинене за підбуренням адміністрації Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, з групового політичного мотиву адміністрації Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого з метою перешкоджання позивачу в подальшій роботі над правовими документами стосовно діяльності агенції « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та з метою дискредитації позивача за викриття планів вказаної агенції. Внаслідок таких дій відповідача його було незаконно виселено з місця тимчасової реєстрації, він був неодноразово позбавлений можливості реалізувати свої уподобання та бажання, що викликало моральні страждання та хвилювання. Вважає, що такі дії відповідача принижують його честь та гідність, оскільки такі відомості про нього було поширено відповідачем серед численної кількості внутрішньо переміщених осіб, в тому числі і публічно. Також це негативно позначилось на його психічному стані, змусило сильно нервувати та переживати. Зазначає, що йому було завдано моральну шкоду, яка виразилась у моральних стражданнях та переживаннях, оскільки відповідач принизив його перед численною кількістю людей. Він сильно переживав та хвилювання з приводу розголошення даної інформації, що призвело до значного погіршення стану його здоров`я. .

В судовому засіданні позивача позов підтримав, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Просить позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та зазначив, що працює ассистентом кафедри фізичного виховання Національного університету «Львівська політехніка». Із лютого 2022 року на добровільних та безоплатних засадах допомагав розміщати внутрішньо переміщених осіб у місцях тимчасового перебування - корпусах Національного університету «Львівська політехніка» по вул.Самчука,14 у м.Львові . 04.07.2022 року позивача ОСОБА_1 за направленням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради було розміщено у навчальному корпусі №21 Національного університету «Львівська політехніка» як тимчасово переміщену особу. 06.12.2022 року останній покинув місце перебування. Він не є керівником жодної волонтерської організації, також у НУ «Львівська політехніка» не зареєстровано жодної волонтерської організації, допомога внутрішньо переміщеним особам надавалась виключно з добровільно та безоплатно у власний вільний час. Жодних заявлених у позові відомостей він не поширював, жодного відношення до залишення позивачем тимчасового місця проживання він немає, будь-яких прав позивача він не порушував, а викладені позивачем обставини є надуманими та неправдивими. Оскільки жодних протиправних дій щодо позивача він не вчиняв вважає заявлені до нього вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Просить в задоволенні позову відмовити.

Представники третіх осіб Галицької районної адміністрації Львівської міської ради та Національного університету «Львівська політехніка»в судовому засіданні позов не визнали, зазначили про відсутність будь-яких доказів, які б підтверджували обставини, якими позивач обгрунтував позовні вимоги . Просять в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача та представників третіх осіб, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши її доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно із ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Право кожного на повагу до його честі та гідності визначено в ст. 28 Конституції України та ст. 270 Цивільного кодексу України. Відповідно дост. ст. 3, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються найвищою соціальною цінністю, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. При цьому, відповідно до ст. 8 Конституції України, норми останньої є нормами прямої дії.

Положеннями ст. 200 Цивільного кодексу України та ст.1 Закону України «Про інформацію» передбачено, що інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Порядок використання інформації та захисту права на неї встановлюється законом.

Згідно з вимогами ч. 1ст. 11 Закону України «Про інформацію», інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Джерелами інформації є передбачені або встановлені законом носії інформації: документи та інші носії інформації, які являють собою матеріальні об`єкти, що зберігають інформацію, а також повідомлення засобів масової інформації, публічні виступи.

Статтею 201 Цивільного кодексу України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 Цивільного кодексу України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно з ч.4 ст. 277 Цивільного кодексу України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Згідно роз`яснень, що містить п.15.Постанови Пленуму Верховного суду України за №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

За відсутності хоча б однієї з наведених обставин підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 як внутрішньо переміщена особа з липня 2022 року тимчасово проживав у спортивному залі навчального корпусу №21 кафедри фізичного виховання Національного університету «Львівська політехніка». Відповідач ОСОБА_2 працює ассистентом кафедри фізичного виховання Національного університету «Львівська політехніка». Вказані обставини сторонами не оспроюються.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідачем була поширена інформація, яка принижує його честь та гідність. Зокрема, така була поширена серед численної кількості внутрішньо переміщених осіб, в тому числі і публічно.

Одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності. Вказаний принцип закріплений у ст.81 ЦПК України та полягає у тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Проте, всупереч обов`язку доказування, встановленого ст.81 ЦПК України, позивачем не надано жодних доказів поширення відповідачем інформації, зазначеної ним у позові, таким чином, позивачем не доведено факту поширення відповідачем інформації щодо нього.

Враховуючи те, що позивачем не доведено факту поширення інформації, суд не здійснює її оцінку на предмет достовірності, оскільки обставини щодо її достовірності підлягають з`ясуванню після встановлення факту її поширення.

З огляду на те, що лише сукупність таких обставин як - поширення інформації щодо позивача, недостовірність такої інформації та порушення таким поширенням особистих немайнових прав позивача, дає правові підстави для задоволення позову, зважаючи на не доведення позивачем факту поширення інформації, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову про визнання інформації недостовірною та її спростування відсутні, а тому у задоволенні такого слід відмовити.

Статтею 23 Цивільного кодексу України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, у т.ч. і у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Стаття 1167 Цивільного кодексу України передбачає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до положень даної статті, компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача.

Згідно роз`яснень, що містить п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи вищенаведені положення, зважаючи на те, що позивачем не доведено, а судом не встановлено обставин порушення відповідачем будь-яких прав позивача підстави для відшкодування ним моральної шкоди відсутні.

Також не підлягає задоволенню вимога позивача про відновлення його проживання за останньою адресою місця фактичного проживання - ігровий спортивний зал №18 навчального корпусу №21 кафедри фізичного виховання Національного університету «Львівська політехніка», оскільки положеннями чинного законодавства не передбачено обов`язку чи права відповідача вирішувати питання щодо забезпечення позивача місцем тимчасового проживання. Щодо вимоги про cтягнення з відповідача витрат на роздрук і ксерокопіювання всіх процесуальних документів, складених і поданих до судів, органів прокуратури, поліції, органів влади і органів місцевого самоврядування з метою захисту своїх порушених прав в розмірі 5294,5 грн. то така теж не підлягає задоволенню, оскільки судом не встановлено жодного причинно-наслідкового зв`язку між понесенням зазначених витрат та діями відповідача.

Відтак, враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 77, 81, 141, 258, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, Національний університет «Львівська політехніка» про захист честі і гідності, спростування неправдивих відомостей, стягнення моральної шкоди, поновлення місця проживання відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25.05.2023 р.

Головуюча: