Справа № 303/6014/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 травня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Готри Т.Ю., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачево Міністерства оборони України на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 листопада 2021 року, ухвалене головуючим суддею Кость В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачево про визнання права на виключення житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання

встановив:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачево про визнання права на виключення житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання.

Позов мотивований тим, що він є військовослужбовцем (має спеціальне звання підполковник), який наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 19.10.2017 № 729 відряджений до Державного космічного агентства України, де проходить службу на посаді інженера служби забезпечення експлуатації та ремонту апаратури відділу експлуатації Західного центру радіотехнічного спостереження Національного центру управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України та має вислугу на військовій службі понад 20 років.

Позивач перебуває на квартирному обліку у Державному космічному агентстві України, як військовослужбовець Збройних сил України, який потребує покращення житлових умов, та включений до списку військовослужбовців, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень, як учасник бойових дій.

До взяття на квартирний облік у Державному космічному агентстві, він зі складом сім`ї три особи: він, дружина - ОСОБА_2 , 1984 року народження; син - ОСОБА_3 , 2009 року народження, в період з 01.09.2005 по 29.12.2017, перебував на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 .

Вказував, що він разом з сім`єю з 25.09.2009 постійно проживає в квартирі АДРЕСА_1 і така має статус службового житлового приміщення.

02.04.2021 позивач, з метою реалізації своїх житлових прав, як військовослужбовця та учасника бойових дій, які гарантовані Конституцією України, та іншими нормативно-правовими актами, звернувся до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Мукачево з рапортом(заявою) щодо вирішення питання про виключення вищевказаного житла, в якому він проживає з сім`єю, з числа службового та забезпечення ним його сім`ї для постійного проживання, оскільки, постійного житла ні він, ні будь-хто із членів його сім`ї не має, а отже потребує поліпшення житлових умов.

15.06.2021 за наслідками розгляду його рапорту відповідачем було складено відповідь, якою його повідомлено, що на підставі чинного законодавства, на теперішній час, у нього та членів його сім`ї немає підстав, для вирішення питання щодо зняття статусу «службова» з квартири за адресою; АДРЕСА_2 та закріплення її як постійної за позивачем і членами його сім`ї. Вважає таку відмову відповідача незаконною.

Враховуючи вищевикладене ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право на виключення з числа службового житла квартири за адресою: АДРЕСА_2 та право на забезпечення нею для постійного проживання;

зобов`язати відповідача подати до виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області клопотання разом з належно оформленими документи про виключення з числа службового житла квартири за адресою: АДРЕСА_2 , житловою площею 14,95/24,4 кв.м.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 листопада 2021 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право на виключення з числа службового житла квартири за адресою: АДРЕСА_2 та право на забезпечення нею для постійного проживання.

Зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ міста Мукачева Міністерства оборони України подати до виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області клопотання разом з належно оформленими документи для виключення з числа службового житла квартири за адресою: АДРЕСА_2 , жилою площею 14,95/24,4 кв.м.

Квартирно-експлуатаційний відділ міста Мукачева Міністерства оборони України подав апеляційну скаргу на рішення суду в якій просить скасувати таке та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування скарги посилається на те, що судом невірно встановлено фактичні обставини справи та ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що порядок та правила отримання житла для військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей регулюються Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства Оборони України від 31.07.2018 №380,якою визначається порядок забезпечення військовослужбовців житлом, в тому числі в разі переміщення їх по військовим частинам та гарнізонам.

Згідно до зазначеної Інструкції та порядку, військовослужбовець, що має відповідну вислугу (20 років та більше) для реалізації права на покращення житлових умов, у даному випадку зняття статусу службова з квартири для одержання такої у постійне житло повинен:

- знаходитись на квартирному обліку у військовій частині відповідного військового гарнізону ЗС України за територіальністю та підпорядкованістю;

- згідно з Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства Оборони України від 31.07.2018 р. №380, військовослужбовець, що має намір отримати постійне житло шляхом здійснення зняття статусу службова з квартири або за його бажанням отримання грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, повинен звернутись письмово з рапортом до гарнізонної житлової комісії за належністю, остання у разі задоволення рапорту який разом з обліковою справою, витягом з наказу командира військової частини, копією протоколу засідання житлової комісії направляється до Центрального Управління інженерно-інфраструктурного забезпечення. Командування Сил Логістики Збройних Сил України з клопотанням про внесення до списку військовослужбовців таких, що мають право та потребують покрашення житлових умов для отримання в постійне житло службової квартири закріпленої за військовослужбовцем шляхом зняття з такої статусу службова. Після затвердження списку військовослужбовців яким надано дозвіл на зняття статусу службова військова частина направляє протокол засідання для відома та погодження начальником КЕВ, КЕЧ в зоні обслуговування якого знаходиться військова частина де проходить службу військовослужбовець.

Однак такий порядок позивачем не дотримано, а судом першої інстанції не враховано та не надано належної оцінки таким правовим нормам.

Також вказує, що Національне космічне агентство Національний центр управління та випробувань космічних засобів, до якого перевівся позивач, є окремою галуззю МО України з відповідним державним забезпеченням згідно Указу президента України від 12 серпня 1996 року №698/96, є юридичною особою, має свої фінансові рахунки в Держказначействі та банках України, печатку та бюджет.

Крім зазначеного НЦУВКЗ користується власною Інструкцією «Про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, відряджених до Державного космічного агентства України, та членів їх сімей житловими приміщеннями» затвердженої Наказом Державного космічного агентства України від 24.10.2016 № 196.

Вважає, що КЕВ м. Мукачево в даному спорі не може являтись одноосібним (самостійним відповідачем) оскільки, без встановленого порядку зазначеного в пунктах 3 - 7 розділу VII Інструкції, рішення житлової комісії військової частин (гарнізону) де проходив службу позивач та узгодження вищого керівництва МО України, у даному випадку не може приймати самостійно такі владні рішення як направлення документів військовослужбовця до відповідного органу місцевого самоврядування для зняття статусу службового із житла, чи будь які інші владні рішення, що стосуються перебігу служби військовослужбовця, який не перебуває на квартирному обліку у військовій частині, яка відноситься до обслуговування КЕВ м. Мукачево та який переміщений до іншої установи МО України, що не підпорядкована до оперативного управління Збройних сил України. З урахуванням наведеного КЕВ м. Мукачево не може являтись належним відповідачем даному спорі.

КЕВ м. Мукачево викопує властиві їй функції згідно до керівних документів (Положення про квартирно-експлуатаційний відділ м. Мукачево затвердженого МО України, наказів, директив інших відомчих підзаконних актів), а в даному випадку наказу МО України № 380 від 31.07.2018 щодо розквартирування згідно затверджених списків військовими житловими комісіями, прийняття на баланс житла та заселення військовослужбовців у виділене житло, обслуговування комунікацій, благоустрою, ремонту, будівництва тощо і тільки разі спільного рішення зведених, гарнізонних житлових комісій затверджених вищим керівництвом МО України, виконує такі рішення щодо розквартирувань чи перерозподілу житла визначених житлових приміщень закріплених за конкретними військовослужбовцями.

Отже, враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги, що позивач знятий з квартирного обліку та всіх видів військового забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 , переведений за власним бажанням до нового місця служби Західного центру радіотехнічного спостереження Державного космічного агентства України яке є окремою галуззю МО України та не відноситься до Збройних сил України де поставлений на квартирний облік згідно Протоколу засідання житлової комісії №2 від 10 березня 2021 p., згідно з яким повинен забезпечуватись житлом у відповідності до галузевої Інструкції Державного космічного агентства України яка є окремою галуззю при Міністерстві оборони України, суб`єктом господарювання з власними установчими документами та бюджетним фондом, яка не відноситься до сфери обслуговування із забезпечення житлом працівників та військовослужбовців згаданої установи, та не перебуває в оперативному управлінні на балансі KЕB м. Мукачево МО України.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу в якій просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Вказує, що він є військовослужбовцем та має спеціальне звання підполковник. Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 19.10.2017 року № 729 відряджений(а не переведений, як зазначено в апеляційній скарзі) до Державного космічного агентства України, де проходить службу на посаді інженера служби забезпечення експлуатації та ремонту апаратури відділу експлуатації Західного центру радіотехнічного спостереження Національного центру управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України.

Зважаючи на наведене, на нього поширюється система правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом, відповідно до законодавства, що регулює соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей, зокрема, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Також, відповідно до п.2 контракту від 13.08.2020 про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах офіцерського складу, укладеним між Міністерством оборони України та Позивачем, Міністерство оборони України зобов`язується відповідно до законодавства забезпечити, зокрема, додержання особистих прав і свобод ОСОБА_1 та прав членів його сім`ї, включаючи надання пільг, гарантій і компенсацій, установлених законами та іншими нормативно-правовими актами.

Окрім того, позивач перебуває на квартирному обліку, як військовослужбовець Збройних сил України, який потребує покращення житлових умов, та включений до списку військовослужбовців, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень, як учасник бойових дій.

Відповідно до вимог п. 10 розділу VII Інструкції, однією з обов`язкових умов, за яких військовослужбовець має право на виключення житла, в якій він проживає з числа службового та право на забезпечення нею для постійного проживання, є перебування на квартирному обліку осіб, що потребують покращення житлових умов.

Інструкція не містить вимог щодо обов`язкового перебування на такому обліку саме при військовій частині гарнізону ЗС України за територіальністю та підпорядкованістю.

Тобто, зважаючи на зміст вимог п. 10 розділу VII Інструкції, Позивачем дотримано всіх умов, що визначені даним нормативно-правовим актом, оскільки, він є військовослужбовцем, має вислугу на військовій службі понад 20 років, перебував на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 з 01.09.2005 та перебуває на квартирному обліку у Державному космічному агентстві України, як військовослужбовець, який потребує поліпшення житлових умов, та включений до списку осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень, які учасник бойових дій, але постійного житла до цього часу не отримав. Зважаючи на дані обставини, Позивач має право на забезпечення житлом, зокрема, право на виключення житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання.

Щодо доводу відповідача стосовно того, що КЕВ м. Мукачево в даному спорі не може являтися одноосібним (самостійним) відповідачем, то такий є надуманим, оскільки не ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що така підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

А ч. 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Так з приписів ст. 76, ч.ч. 1, 2 ст. 77, ст.ст. 78, 79 і 80, ч.ч. 1, 4 ст. 81 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ході перегляду справи апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 призваний на військову службу 26 липня 2000 року Іршавським районним військовим комісаріатом Закарпатської області.

Проходив військову службу позивач : з 14.07.2000 по 18.06.2005 курсант; з 18.06.2005 по 02.11.2005 в 161 топогеодизичному центрі Західного ОК; з 28.04.2007 по 26.12.2013 у 128 гвардійській механізованій бригаді 13 АК СВ ЗСУ; з 26.12.2013 по 18.04.2014 у 34 окремій гірсько-піхотній бригаді 13 АК СВ ЗСУ; з 18.04.2014 по 19.10.2017 у 128 окремій гірсько-піхотній бригаді ОК Захід СВ ЗСУ; з 19.10.2017 відряджений до Державного космічного агентства України; з 27.02.2018 по 26.03.2020 в Західному центрі радіотехнічного спостереження; з 26.03.2020 по 11.11.2020 в Західному центрі радіотехнічного спостереження та з 11.11.2020 в Західному центрі радіотехнічного спостереження (а.с. 14-15).

Та 30 жовтня 2008 року КЕВ м. Мукачево видано ОСОБА_1 ордер на службове жиле приміщення з фонду МО України за №186 серії СЖ на одно кімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 16).

Як убачається з витягу з наказу ТВО Командира військової частини НОМЕР_1 від 22.11.2017 року № 262, майора ОСОБА_1 , начальника геоінформаційної служби, звільненого від займаної посади наказом Міністра оборони України від 19.10.2017 року №729 із залишенням на військовій службі та відрядженого до Державного Космічного Агентства України з вибуттям до нового місця служби м. Київ з 22 листопада 2017 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Постійним житлом по лінії Міністерства оборони України забезпечений, та на квартирному обліку не перебуває, (а.с. 9).

Згідно витягу з протоколу №12 засідання житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 29 грудня 2017 року (а.с. 20) вбачається, що на підставі витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.11.2017 року № 262 про виключення майора ОСОБА_1 зі списків особового складу частини у зв`язку з вибуттям до нового місця служби м. Київ, та на підставі п.3 ст.40 Житлового кодексу України (переведення до іншого місця служби), п. 2.18 «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщення» - постановлено зняти з квартирного обліку з 29.12.2017 при військовій частині НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 зі складом сім`ї три особи, в загальній черзі перебував з 01.09.2005 року.

Та 12 жовтня 2020 року між Міністерством оборони України та ОСОБА_1 , полковником, інженером служби забезпечення та ремонту відділу експлуатації Західного центру радіотехнічного спостереження Національного центру управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України укладено строковий контракт на 5-ть років про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу. У абзаці 13 пункту 2 цього Контракту зазначено, що Міністерство оборони України зобов`язується відповідно до законодавства забезпечити належні умови для проходження військової служби громадянином України ОСОБА_1 , а саме: жиле приміщення йому та членам його сім`ї або виплату грошової компенсації за піднайом (найом) ним житлового приміщення, (а.с. 10-13).

Відповідно до протоколу засідання житлової комісії Західного центру радіотехнічного спостереження від 10 березня 2021 року №2 підполковника ОСОБА_1 зараховано на квартирний облік в ЗЦРС з 10 березня 2021 року зі складом сім`ї три чоловіка та включено до списку осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень, як учасника бойових дій, (а.с. 21-22).

Як слідує зі змісту рапорту (заяви) від 02 квітня 2021 року поданого підполковником ОСОБА_1 до КЕВ м. Мукачево у якому просив розглянути питання зміни статусу «службова» 1-но кімнатної квартири в якій зареєстрований і проживає разом з двома членами сім`ї, (а.с. 25).

З відповіді КЕВ м. Мукачево від 15.06.2021 №208, (а.с. 26) вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у знятті статусу «службова» з Квартири в якій проживає, виходячи з підстав чинного законодавства та враховуючи той факт, що не перебуває на квартирному обліку КЕВ м. Мукачево згідно облікових даних.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що Квартирно-експлуатаційний відділ міста Мукачева проявив немотивовану бездіяльність при здійсненні відмови у поданні клопотання за заявою військовослужбовця про розгляд питання стосовно виключення житлового приміщення з числа службового, що обмежує права позивача на забезпечення житлом. Проте з таким висновком суду першої інстанції не погоджується у цілому колегія суддів виходячи з наступних мотивів.

За загальним правилом, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Згідно вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

А здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Та при цьому визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Враховуючи зміст ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а уразі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється судом ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача.

Разом з цим ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Та відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем (відповідачами). При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача, співвідповідача (чи при його відсутності (належного відповідача) задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позовні вимоги без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача чи співвідповідача). Правом на заявлення клопотання про заміну неналежного відповідача належним, залучення співвідповідача наділений виключно позивач, який у випадку заміни відповідача (відповідачів), залучення нового, зобов`язаний вказати вимоги до нового відповідача (відповідачів) та підстави заявлення таких саме до нього.

Так, пунктом 10 розділу VIІ Надання житлових приміщень для постійного проживання Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями /затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380, (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 р. за № 1020/32472)/ визначено, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи ІІ групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу.

Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком.

Тобто, дана норма передбачає, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу.

Пунктами 3-7 розділу VIІ Надання житлових приміщень для постійного проживання Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями /затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380, (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 р. за № 1020/32472)/ встановлено наступний порядок, зокрема:

Пункт 3 - Для прийняття рішення про надання житлових приміщень для постійного проживання житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) розглядає документи облікових справ військовослужбовців.

Після розгляду документів облікової справи житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) приймає рішення про надання житлового приміщення для постійного проживання.

Затверджений командиром військової частини протокол засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) разом з обліковою справою направляється військовою частиною до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, що є підставою для видання наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

Пункт 4 - На підставі отриманих документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району готує список надання житлової площі для постійного проживання (далі - Список надання постійного житла) (додаток 23).

Список надання постійного житла, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) направляється до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.

Пункт 5 - Для розгляду Списку надання постійного житла Комісією з контролю на її засідання можуть запрошуватися голови житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій).

За результатами розгляду Списку надання постійного житла Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця про:

погодження надання постійного житла;

відмову в погодженні надання постійного житла із зазначенням причини такої відмови.

Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом.

У разі прийняття Комісією з контролю рішення щодо відмови в погодженні надання постійного житла воно підлягає новому розподілу у встановленому цією Інструкцією порядку протягом одного місяця та є підставою для скасування наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

Рішення Комісії з контролю є обов`язковим для виконання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, військовими комісаріатами та військовими частинами.

Пункт 6 - ГКЕУ на підставі рішення Комісії з контролю готує Список надання постійного житла у Збройних Силах України, що подається на затвердження заступнику Міністра оборони України (згідно з розподілом обов`язків).

Пункт 7 - Затверджений Список надання постійного житла у Збройних Силах України є підставою для оформлення протягом десяти робочих днів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та подання до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів для видачі ордеру на постійну житлову площу, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення.

До виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району надає облікову справу військовослужбовця разом з витягом із Списку надання постійного житла у Збройних Силах України, копію протоколу житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), витяг із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

Ордер на постійну житлову площу в закритих військових містечках оформлюється та видається відповідним начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району протягом п`яти робочих днів.

Для вселення в надане житлове приміщення військовослужбовець здає ордер на постійну житлову площу до житлово-експлуатаційної організації, за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації, що здійснює обслуговування цього житлового приміщення, або до будинкоуправління відповідного КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району.

Ордер на постійну житлову площу може бути визнаний недійсним у порядку, встановленому законодавством.

За приписами пункту 11 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями /затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 р. N 1081/ - житлове приміщення виключається з числа службового, якщо відпала потреба в його використанні, а також якщо в установленому порядку його виключено з числа житлових приміщень.

Виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.

Аналіз зазначених норм у сукупності з обставинами справи дає підстави колегії суддів дійти до думки, що для вирішення питання про виключення житлового приміщення з числа службового, військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, повинні звертатись з рапортом (заявою) до житлової комісії військової частини у якій перебувають на обліку для отримання житла, яка приймає відповідне рішення, що затверджується командиром військової частини та видає відповідний наказ; на підставі зазначених документів складається Список надання постійного житла, який підписує начальник КЕУ, КЕВ (КЕЧ) та разом з усіма матеріалами такий направляється до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю; за результатами розгляду Списку надання постійного житла Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця, та рішення Комісії з контролю є обов`язковим для виконання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, військовими комісаріатами та військовими частинами; ГКЕУ на підставі рішення Комісії з контролю готує Список надання постійного житла у Збройних Силах України, що подається на затвердження заступнику Міністра оборони України; затверджений Список надання постійного житла у Збройних Силах України є підставою для оформлення КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та подання до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів для видачі ордеру на постійну житлову площу.

Виходячи із зазначених вимог, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Мукачево заперечував позовні вимоги зокрема і з тих підстав, що не може самостійно приймати розпорядчі рішення про виключення житлового приміщення з числа службового за відсутності відповідних рішень житлових комісій, які затверджуються командирами військових частин та Міністерством оборони України. За цих обставин не являється самостійним відповідачем, який несе одноосібно матеріально-правову відповідальність перед ОСОБА_1 .

А звідси, заявлені позовні вимоги стосуються прав та обов`язків не тільки Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачево, а й безпосередньо Військової частини НОМЕР_1 та Міністерства оборони України, які позивачем не були залучені до справи як співвідповідачі.

Отже без залучення особи, для якої таке рішення створює відповідні права та обов`язки, змінює правовідносини та призводить до нових наслідків, суд не міг давати оцінку підставам та предмету позову та виносити рішення по суті такого спору. Без залучення належних співвідповідачів Військової частини НОМЕР_1 та Міністерства оборони України, на права та обов`язки яких впливатиме таке судове рішення, і які можуть бути залученими виключно за заявою позивача, суд вирішувати питання по суті спору не в змозі.

З огляду на характер правовідносин у цій справі, предмет спору та з`ясовані судом обставини справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції передчасно вирішив спір по суті без залучення у справі належних співвідповідачів.

Ураховуючи наведені обставин та вищенаведені норми права, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду постановлено з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову внаслідок пред`явлення позовних вимог до неналежного відповідача, який не може самостійно нести матеріально-правову відповідальність у спірних правовідносинах.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відтак, вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, та відповідно рішення суду першої інстанції слід скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі відмови в позові, судовий збір покладається на позивача.

Таким чином судові витрати за сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмір 1.362,00 грн (а.с. 65), підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами статей 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачево Міністерства оборони України, задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 листопада 2021 року скасувати та постановити у цій справі постанову про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позову до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачево про визнання права на виключення житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачево Міністерства оборони України, код ЄДРОПУ: 08439994, юридична адреса: 89600, м. Мукачево, вул. Берегівська об`їзна, 1А, Закарпатська область, судові витрати у розмірі 1.362,00 гривень, судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 29 травня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді :