Справа № 521/5158/21
Провадження № 2-др/522/34/23
УХВАЛА

12 травня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючої судді - Ковтун Ю.І.,

за участі секретаря - Лахматової С.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Компанійця Миколи Миколайовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики частково недійсним,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Приморського районного суду міста Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики частково недійсним.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 28 лютого 2023 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики частково недійсним - закрито.

08.03.2023 представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Компанієць М.М. звернувся до суду із заявою про стягнення судових витрат, в якій просить винести додаткове рішення та стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень. В заяві зазначає, що ухвалою суду від 28.02.2023 у зв`язку з відмовою позивача від позову закрито провадження у справі № 521/5158/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики частково недійсним. У відзиві на уточнену позовну заяву відповідачка просила стягнути з позивачки судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень. На підтвердження витрат до відзиву додана копія Договору по надання правової допомоги. Розмір витрат на правову допомогу є співмірним та пропорційним до предмету позову.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 проти заяви заперечувала.

Представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Компанієць М.М. у судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд заяви за відсутністю відповідача та його представника.

Дослідивши матеріали справи та заяву про стягнення судових витрат, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадку закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Оцінюючи розмір заявлених стороною відповідача вимог для компенсації витрат на правову допомогу суд звертає увагу на наступне.

Верховний Суд у постанові від 17.09.2019 у справі №810/3806/18 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.

У постанові від 19.11.2020 у справі № 734/2313/17 Верховний Суд наголосив, що «гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи».

З матеріалів справи судом встановлено, що в якості доказів понесення відповідачкою витрат на професійну правничу допомогу надано: Договір № 01/14-07-2021 по надання правової допомоги від 14 липня 2021 року.

Відповідно до п. 1.1. Договору № 01/14-07-2021 по надання правової допомоги від 14 липня 2021 року, що укладений між ОСОБА_2 (Замовник), з одного боку, та Адвокатським бюро «Компанієць М.М.», в особі керуючого Команійця М.М. (Виконавець), з іншого боку Виконавець зобов`язується надати Замовнику правничу допомогу на умовах та обсязі визначених цим Договором.

Відповідно до п. 3.1 Договору Сторони домовилися, що гонорар становить 100000 (сто тисяч) гривень. (т. 1 а.с. 127 130)

Жодних відомостей, що вказаний договір укладався для надання правової допомоги в рамках цивільної справи № 521/5158/21 договір не містить.

Крім того, всупереч вимог статті 137 ЦПК України, представником відповідачки не долучено до заяви детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, що позбавляє суд можливості встановити обґрунтованість стягнення правничої допомоги та перевірити співмірність заявленого розміру правничої допомоги з виконаною роботою.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Компанійця Миколи Миколайовича про ухвалення додаткового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 270 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Компанійця Миколи Миколайовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики частково недійсним, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Ю.І. Ковтун