Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" листопада 2023 р. Справа № 596/415/22

Провадження № 2/596/29/2023

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Цвинтарної Т.М.

при секретарі судового засідання Рудніцькій О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Череватий Петро Миколайович до ОСОБА_2 про стягнення пені на заборгованість по сплаті аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки адвокат Череватий П.М. в інтересах позивачки ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за період з 01.12.2021 року по 31.03.2022 року у розмірі 3760,29 гривень.

В обґрунтування вимог представник позивачки вказав, що під час перебування позивачки з відповідачем у шлюбі у них народилися діти: син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 28.04.2021 року частково задоволено позов про стягнення аліментів на утримання дітей. Вирішено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.11.2020 року до досягнення старшою дитиною повноліття.

У період із 01 грудня 2021 року по 31 березня 2022 року відповідач допустив заборгованість із сплати аліментів на утримання дітей, який згідно розрахунку державного виконавця становить 12510,94 гривень. Відтак, позивачка має право на стягнення із відповідача пені за прострочення сплати аліментів, розмір якої, відповідно до його розрахунку, становить 3760 грн. 29 коп..

Посилаючись на наведене, норми ч.1 ст.196 СК України, постанову Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року в справі № 572/1762/15-ц, просить позову вимогу задовольнити.

06 червня 2022 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Янчишин В.Й. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки пені за прострочення сплати аліментів на утримання дітей. В обґрунтування відзиву на позовну заяву вказав, що відповідач заперечує наявність у його діях вини, через яку виникла заборгованість, оскільки з 30.11.2021 року він працює у Литві та погашав заборгованість, коли тільки отримував доходи.

Позивачка та її представник у судове засідання 14 листопада 2023 рокуне з`явилися. Проте, до суду представник позивачки надіслав заяву про розгляд позовної вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів у їх відсутності. У даній заяві також представник позивачки відмовився від позовної вимоги про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання дітей. Ухвалою суду від 14 листопада 2023 року прийнято відмову від позову в частині позовної вимоги про збільшення розміру аліментів на утримання дітей.

У судовому засіданні 18 липня 2023 року представник позивачки - адвокат Череватий П.М. позовну вимогу про стягнення пені на заборгованість по сплаті аліментів підтримав та просив її задовольнити.

Відповідач та його представник у судове засідання 14 листопада 2023 року не з`явилися, хоча про час та місце судового засідання були належним чином повідомлені. Однак, 14.11.2023 року до суду представник відповідача надіслав заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника, в якій також заперечено щодо задоволення позовної вимоги про стягнення пені на заборгованість по сплаті аліментів.

Представник відповідача в судовому засіданні 11 листопада 2022 року, 03 березня позовні вимоги не визнав в повному обсязі з підстав, наведених у відзиві на позов, просив відмовити в задоволенні позову.

Судом встановлено наступні фактичні обставини, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 01 червня 2016 розірвано (а.с.13).

У шлюбі в сторін по справі народилися троє дітей: син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.10-12).

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 28 квітня 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі у розмірі по 1300 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 листопада 2020 року до досягнення старшою дитиною повноліття. Судом допущено до негайного виконання рішення в частині платежу за один місяць (а.с.14-16).

Дане рішення суду звернуто до виконання.

Заступником начальника Гусятинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Навроцькою М.М. 28 квітня 2022 року складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів при примусовому виконанні виконавчого листа №596/1647/20, ВП №65370054, виданого 28 квітня 2021 року Гусятинським районним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі по 1300 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 листопада 2020 року до досягнення старшою дитиною повноліття, яка станом 01.04.2022 року складає 12 510,94 гривень ( а.с.25.26).

Із даного розрахунку заборгованості зі сплати аліментів встановлено, що, починаючи з 18 листопада 2020 року по кінець грудня 2020 року включно відповідачу ОСОБА_2 нараховано до сплати - 5590 гривень. Проте, останній аліменти не сплачував.

У 2021 році відповідачу ОСОБА_2 нараховано до сплати аліменти в сумі 46827,00 гривень, а сплачено останнім 51687,06 гривень. Тобто, відповідач частково погашав заборгованість із сплаити аліментів, зокрема, в травні 3000 гривень, у вересні 33790, 06 гривень, у грудні - 14897,00 гривень.

Станом на 01.04.2022 року відповідачу нараховано до сплати 11781,00 гривень, які відповідачем у період з січня по березень 2022 року включно не сплачені.

Як вбачається з копії трудового договору № 2021/11/1 від 30.11.2021 року, укладеного між ЗАТ « Обіта» м. Вільнюс та ОСОБА_6 , останній працює плиточником у вказаному Товариствіц ( а.с.46). Згідно п.3 вказаного договору роботодавець зобов`язався здійснювати ОСОБА_7 погодинну оплату (8 Євро на годину). Заробітна плата працівника виплачується 2 рази на місяць до наступного місяця 30 числа і до поточного місяця 18 числа.

Згідно копії квитанції №40 від 03.06.2022 року ОСОБА_8 оплатив 3927 гривень в рахунок погашення заборгованості по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 (а.с.50).

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно частини 1 статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Відповідно до ч. 4 статті 15 СК України невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно із ч.4 статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

В силу вимог ч.1 статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 : «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)».

Тлумачення вказаних норм свідчить, що:

загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства;

учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів;

невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи;

стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів;

розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %;

при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

Судом встановлено, що відповідач у період з грудня 2021 року по березень 2022 року включно не сплачував аліментів, відтак, позивач має право на стягнення пені.

Встановлено, що факт невиконання обов`язку зі сплати аліментів підтверджено розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, складеним заступником начальника Гусятинського РВ ДВС, яка станом на 01.04.2022 року становить 12 510,94 гривень.

Як видно з розрахунку пені за несвоєчасну сплату аліментів в період з 01.12.2021 року по 31.03.2022 року поданого представником позивачки, вказаний розрахунок проведений адвокатом не відповідає вимогам Закону, хоча він послався на постанову Великої Палати ВСУ від 25.04.2018 року ( справа № 572/1762/15-ц), однак він не відповідає дійсності та проведений без врахування вищевказаних висновків, викладених Верховним Судом.

Враховуючи зазначені вище вимоги закону, пеня за несплату аліментів на утримання дітей сторін за період із грудня 2021 року по лютий 2022 року включно розраховується наступним чином:

- пеня за грудень 729,94* 90 днів*1% = 656,95 грн..

- пеня за січень 3927*59 днів*1% = 2316,93 грн..

- пеня за лютий 3927*31 день*1% = 1217,37 грн..

Відтак, загальна сума пені за період заборгованості із грудня 2021 року по лютий 2022 року включно становить 656,95 +2316,93+1217,37 = 4191,25 грн..

Враховуючи зазначені вище вимоги Закону, сума пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей станом на лютий становить 4191,25 гривень, що перевищує суму зазначену в позові.

Однак, згідноч.2 ст.264 ЦПК України суд при ухваленні рішення не вправі виходити за межі позовних вимог, а тому стягненню підлягає сума зазначена в позові.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що слід стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 пеню із заборгованості по несплаті аліментів в розмірі 3760,29 грн..

Стороною відповідача будь-яких доказів, які б свідчили про відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості за аліментами за вказаний вище період суду не надано та судом не здобуто.

Посилання представника відповідача на те, що в діях відповідача немає вини, через яку виникла заборгованість по сплаті аліментів, оскільки відповідач працював у Литві та погашав заборгованість як тільки отримував доходи, суд вважає безпідставними, які спростовуються матеріалами справи, а саме копією трудового договору від 30.11.2021 року № 2021/11/1, згідно якого заробітна плата виплачується 2 рази на місяць до наступного місяця 30 числа і до поточного місяця 18 числа. При цьому, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження невчасної сплати йому зарплати роботодавцем.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд враховує те, що позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а відтак відповідно до ст. 141 ЦПК України його слід стягнути з відповідача в дохід Держави в розмірі 992 гривні 40 копійок.

На підставі наведеного, ст.ст.15,155,141,180,196 СК України, керуючись ст.ст.2,10, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263- 265, 268, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 ), в інтересах якої діє представник адвокат Череватий Петро Миколайович (адреса: м. Тернопіль, майдан Волі, 4, офіс 50) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_2 ) про стягнення пені на заборгованість по сплаті аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_2 ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 ) пеню на заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 3 760 (три тисячі сімсот шістдесят) грн. 29 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Держави 992 (дев`ятсот дев`яносто два) гривні 40 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Гусятинський районний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 24 листопада 2023 року.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області Т.М. Цвинтарна