Справа № 214/6269/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 квітня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі - Петренко К.І.

за участю представника відповідачки - ОСОБА_1

за участю представника третьої особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 , поданою його представником - адвокатом Колесником Денисом Юрійовичем, до ОСОБА_4 , законний представник відповідачки ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_6 , Служба у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та звільнення від сплати заборгованості зі сплати аліментів, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , уточнивши яку просить: зменшити розмір аліментів, що стягуються зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 , на її утримання з 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця до 1/8 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімумі дитини відповідного віку починаючи з дня набрання рішення законної сили до досягнення дитиною повноліття; звільнити ОСОБА_3 від сплати заборгованості за аліментами за період з 01.05.2015 по 01.03.2020 в розмірі 83614 грн. 83 коп., які стягуються на користь ОСОБА_4 відповідно до рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу у справі №2- 5184/07.

В обґрунтування пред`явлених вимог зазначив наступне. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27.12.2007 року у справі №2-5184/07 зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 , на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 25.02.2020 у справі 214/944/20 за заявою відповідача видано дублікат виконавчого листа №2-5184 від 27.12.2007 року виданого на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по цивільній справі № 2-5184/07 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 та замінено стягувача у виконавчому листі замінивши стягувача ОСОБА_7 на відповідачку. Позивачу про розгляд справи за заявою про видачу дубліката виконавчого листа та заміну стягувача нічого відомо не було. Так, після ознайомлення з матеріалами справи №2-5184/07 представником позивача було встановлено, що про розгляд вказаної заяви позивача повідомлено не було, матеріали справи не містять ніяких документів на підтвердження виклику позивача. Про зазначені обставини позивачу стало відомо згодом від державного виконавця Саксаганського ВДВС у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), яким 15.04.2020 було відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 за виконавчим листом у вказаній справі та здійснено розрахунок заборгованості з урахуванням сплачених позивачем сум, про які зазначила відповідачка у виконавчому провадженні. Розмір заборгованості складає 151808,00 грн. з урахування сплачених сум. На теперішній час змінилось сімейне положення позивача та погіршився його матеріальний стан. Так, позивач перебуває у шлюбі із ОСОБА_6 . Від шлюбу в них народилося двоє дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 донька ОСОБА_8 та ІНФОРМАЦІЯ_3 донька ОСОБА_9 . Дружина позивача та його двоє неповнолітніх дітей повністю перебувають на його Так, дружина позивача на даний час не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, у зв`язку з чим заробітну плату не отримує. А також, рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28.09.2009 у справі №2-3347/09 з позивача стягнуто аліменти на користь ОСОБА_6 на утриманні. утримання доньки ОСОБА_8 (2007 року народження) в розмірі 4 частини заробітку (доходу) щомісяця до досягнення повноліття дитини. Крім того, на утриманні Позивача перебувають також його непрацездатні батьки- пенсіонери - мати ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 та батько ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_5 , які постійно хворіють, що вимагає постійного придбання різних, в тому числі коштовних ліків, та внаслідок захворювань часто перебувають на стаціонарному лікуванні в лікарні, що також вимагає значних витрат позивача. Саме тому, у позивача, як у платника аліментів, виникли необхідні умови, визначені ч.1 ст. 192 СК України, для зменшення розміру аліментів, а саме: змінився сімейний стан, внаслідок народження ще двох дітей та змінився майновий стан у зв`язку з перебування на його утримання дружини, яка перебуває в декретній відпустці та не працює, двох неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків-пенсіонерів, які хворіють та потребують витрат на лікування. У відповідності до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. В п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Також Верховним Судом у складі касаційного цивільного суду вже було сформовано певну правову позицію щодо зменшення розміру аліментів у зв`язку зі зміною матеріального стану та сімейного стану, а також врахування обставин щодо народження другої дитини, перебування дружини у декретній відпустці та відсутність доходу. Так, зокрема у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у від 11.04.2018 року по справі №216/7779/15-ц: у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.10.2018 року по справі № 170/356/17; у постанові Верховного Суду у складі колії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.12.2018 по справі №370/325/17; в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.10.2018 у справі №678/13/17. В зазначених постановах Верховним Судом було чітко встановлено, що саме по собі народження другої дитини та зміна сімейного стану платника аліментів є зміною матеріального стану позивача та необхідності утримання дитини є самостійними підставами для зменшення розміру стягнутих аліментів, і у зв`язку з цим відсутня необхідність пред`явлення позову про стягнення другою дружиною аліментів на своє утримання та на утримання другої дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Державним виконавцем Саксаганського ВДВС у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 15.04.2020 було відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 за виконавчим листом у вказаній справі та здійснено розрахунок заборгованості за період з квітня 2010 року по травень 2020 року, тобто більше ніж за 10 років. Розмір заборгованості складає 151808,00 грн. з урахування сплачених сум. Наразі з заробітної плати позивача здійснюється утримання аліментів на утримання відповідача та заборгованості по аліментам в розмірі більше 40% його заробітку. Отже, залишок розміру заробітної плати позивача, який є єдиним джерелом для існування його та його родини з двома неповнолітніми дітьми та непрацюючою дружиною, яка перебуває в декретній відпустці, після утримання заборгованості за аліментами, яка була визначена державним виконавцем, становить 60%. Згідно ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дитини у віці 6-18 років в період з 01.07.2020 по 31.11.2020 становить 2 318 грн. Мінімальний гарантований розмір аліментів (не менше, ніж 50% прожиткового становить 2318 грн. мінімуму для дитини відповідного віку) 1159 грн. , яка була долучена позивачем до первісної позовної заяви, за червень 2020 року із заробітної плати позивача було утримано 6 008,01 грн. аліментів на користь відповідачки, що майже в 6 разів перевищує мінімально гарантований розмір аліментів та майже втричі перевищує прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Згідно довідки ТОВ «АТБ-Маркет» від 06.07.2020 Звертає увагу на те, що щомісячно нараховані державним виконавцем до сплати суми значно перевищують не лише визначений законодавством мінімально гарантований розмір аліментів для віку відповідачки (50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку), а навіть і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, визначений законодавством. Стягнення аліментів у виконавчому провадженні №62833619 здійснюється на підставі виконавчого листа №2-5184/07, виданого 27.12.2007 про стягнення з позивача - ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 , на утримання дочки відповідачки - ОСОБА_4 аліментів у розмірі 1/4 частини. Згідно ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження» стягувач - це особа, користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ, виданого на її, звернулась до державного виконавця із заявою за захистом своїх прав або охоронюваних законом інтересів. Боржником є визначена виконавчим документом фізична чи юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. Кожна із сторін має матеріально-правову чи іншу заінтересованість у виконанні певного рішення і бере участь у процесі від свого імені. Згідно частини 4 статті 25 Цивільного кодексу України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Однак, як було зазначено вище, ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_7 - мати відповідачки, яка була стягувачем аліментів за виконавчим листом. Відкритого виконавчого провадження щодо стягнення з позивача аліментів на той час не буде, що підтверджується листом управління забезпечення примусового виконання рішень в Кіровоградській області. Заміна сторони виконавчого провадження відбулася лише 25.02.2020 року згідно ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу. Позивачу не було відомо про звернення відповідачки до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та заміну сторони виконавчого провадження з померлої матері відповідачки безпосередньо на неї. Тому, після того, як мати відповідачки померла, в період з травня 2015 року по березень 2020 року був відсутній стягувач за аліментними платежами, що має істотне значення для стягнення аліментів з позивача. За вказаний період з травня 2015 по березень 2020 розмір згідно розрахунку державного виконавця заборгованість становить 83 614,83 грн. На теперішній час, враховуючи зміну матеріального стану позивача, наявність на його утриманні ще - 2 неповнолітніх дітей, дружини, яка перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, непрацездатних батьків пенсійного віку, розрахована державним виконавцем сума заборгованості є непідйомною для доходу позивача, а стягнення заборгованості у визначеному державним виконавцем розмірі ставить в нерівне положення усіх інших утриманців позивача та й позбавляє засобів до існування навіть його самого. При цьому здійснюється і сплата щомісячних аліментів на утримання відповідачки в розмірі 1/4 частки його доходу щомісяця. У зв`язку з зазначеними обставинами позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом.

Не погодившись з вимогами позовної заяви, відповідачкою було подано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено наступне. Стосовно вимоги про зменшення розміру аліментів, що стягуються зі ОСОБА_3 на її користь з 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця до 1/8 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, зазначає наступне. 03.12.2020 року їй виповнюється 18 років, тобто стягнення аліментів відповідно до рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.12.2007 року по справі № 2-5184/07 припиняється у зв`язку з досягненням нею повноліття, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 . Представником позивача ОСОБА_13 наведені правові позиції Верховного Суду щодо зменшення розміру аліментів у зв`язку зі зміною матеріального стану та сімейного стану, а також врахування обставин щодо народження другої дитини, перебування дружини у декретній відпустці та відсутність доходу. Проте, з свідоцтво про народження дітей, які додані до позовної заяви вбачається, що ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідачу було відомо про рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.12.2007 року, яке набрало законної сили 09.01.2008 року, тобто про те що на її утримання стягується 1/4 частина його заробітку (доходу) щомісяця, однак ОСОБА_3 , знаючи, що в нього змінився матеріальний стан, не звертався до суду із заявою про зменшення розміру аліментів до цього часу. Окремо зазначає, що з наданої до позовної заяви відповідачем довідки- розрахунку заборгованості по аліментах ОСОБА_3 не виконував рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.12.2007р., не сплачував аліменти на її утримання та з квітня 2010 року по травень 2020 року утворилась заборгованість у сумі 167554,18 грн., з яких сплачено станом на 01.06.2020 року - 15 746,18 грн. До квітня 2015 року вона знаходилась повністю на утриманні своєї мами ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , а з травня 2015 року по теперішній час вона проживає з бабусею ОСОБА_5 , яка повністю її утримує, оскільки батько знаючи, що мама померла, не сплачує аліменти в добровільному порядку. Їй необхідно було звертатись до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та у зв`язку зі смертю мами, замінити сторону виконавчого провадження. .Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України). Статтею 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України (далі- СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-11, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Отже, закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям у розмірі, необхідному для забезпечення належного та достатнього рівня життя дитини та її всебічного розвитку. Водночас, обов`язок утримувати дитину с рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Положенням ч.2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнством та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Виходячи з наведених норм закону. ОСОБА_3 міг звернутися до суду із заявою про зменшення розміру аліментів, однак не звертався із такою заявою, натомість знаючи про рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.12.2007 року по справі № 2-5184/07 ухилявся від сплати аліментів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість з квітня 2010 року травень 2020 року в сумі 167 554,18 г. яких станом на 01.06.2020 року 15 746,18 грн., тобто станом на 01.06.2020 року заборгованість становить 151808,00 грн. Оскільки зменшення розміру аліментів починається з дня набрання рішенням законної сили, а на час розгляду справи 03.12.2020 року їй виповнюється 18 років, то заява про зменшення розміру аліментів, розмір яких встановлений відповідно до рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.12.2007 року по справі № 2-5184/07 не підлягає задоволенню. Що стосується вимоги про звільнення ОСОБА_3 від сплати заборгованості за аліментами за період з 01.05.2015 року по 01.03.2020 року в розмірі 83 614,83 грн., які стягуються на мою користь відповідно до рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27.12.2007 року в справі № 2-5184/07, то вона також не підлягає задоволенню. Як уже зазначалось вище ч.1 ст. 180 СК України передбачено, що батьки 5184/07, зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 poky No 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 900 i, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага мас бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до п. 17.4 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України зазначено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Додатково зазначу, що частиною 2 ст. 29 ЦПК України встановлено, що неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з Суд може залучити до участі в таких справах законного представника неповнолітньої особи або особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Крім того, матеріальна норма, яка передбачає право на особисте звернення до суду за захистом свого права або інтересу, закріплена у ст. 18 Сімейного кодексу України. Зокрема, у даній статті вказується, що кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу, тобто надання дитині, якій виповнилося чотирнадцять років, цивільної процесуальної дієздатності. Така дитина має право самостійно подати позовну заяву на захист свого права або інтересу, зокрема, позовну заяву про розірвання шлюбу чи визнання шлюбу недійсним, визнання батьківства, стягнення аліментів, скасування усиновлення чи визнання усиновлення недійсним. Така дитина має усі процесуальні права позивача в процесі. Вона може бути позивачем і відповідачем. Враховуючи вищезазначене, вона ОСОБА_4 особисто звернулася до суду за захистом свого права та отримала дублікат виконавчого листа, з яким звернулась до державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) для його виконання. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть стягуватись не більш як за 10 років (ч.2 ст.191 СК України). Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментам від 01.06.2020 року, наданої державним виконавцем Т.Рудя Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) заборгованість ОСОБА_4 розрахована за останні 10 років, а саме з квітня 2010 року по травень 2020 року. Оскільки ОСОБА_4 аліментів не сплачував ні за рішенням суду ні в добровільному порядку і матеріали справи не містять жодних доказів, у зв`язку з чим необхідно звільнити ОСОБА_3 від сплати заборгованості за аліментами за період з 01.05.2015 року по 01.03.2020 року в розмірі 83 614,83 грн., які стягуються на користь ОСОБА_4 відповідно до рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27.12.2007 року в справі № 2-5184/07. Враховуючи вищенаведена просить суд: відмовити в задоволенні позовної заяви адвоката Колесника Д.Ю., який діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_3

6 жовтня 2022 року та 22 березня 2023 року у судовому засіданні представник позивача пояснення не надавав, у зв`язку з відкладенням розгляду справи. У судове засідання 19 квітня 2023 року, коли справа розглядалася по суті, позивач не з`явився. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності та відсутності позивача, позовну заяву підтримує в повному обсязі.

У судове засідання відповідачка не з`явилась, представник відповідачки подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, проти задоволення позовної заяви заперечує в повному обсязі.

Законний представник відповідачки ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

6 жовтня 2022 року у судовому засіданні представник служби у справах дітей пояснення не надавала, у зв`язку з відкладенням розгляду справи. У судове засідання 19 квітня 2023 року, коли справа розглядалася по суті, представник третьої особи подала заяву, в якій просить справу розглядати за відсутністю.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: постанова про відкриття виконавчого провадження (а.с. 4), розрахунок заборгованості (а.с. 5-6), рішення (а.с. 7), свідоцтво про шлюб (а.с. 8), свідоцтво про народження (а.с. 9,10), довідка НОВАКОМ (а.с. 11), довідка (а.с. 12), довідка (а.с. 13-14), свідоцтво про народження (а.с. 15), пенсійне свідоцтво (а.с. 17,18), епікріз (а.с. 18,19,20,21-22,23-24), виписка (а.с. 25-26, 27-29), епікріз (а.с. 30-41), довідка (а.с. 44,45,46,47, 48), виконавчий лист (а.с. 61), рішення (а.с. 62), ухвала суду (а.с. 63), заява (а.с. 64), свідоцтво про смерть (а.с. 75).

Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у п.45 рішення у справі "Бочаров проти України" від 17 березня 2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами: постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 4), розрахунок заборгованості (а.с. 5-6), виконавчий лист (а.с. 61), рішення (а.с. 62), ухвалу суду (а.с. 63), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме наявність аліментних зобов`язань по утриманню відповідачки.

Суд вважає належними доказами: заяву (а.с. 64), свідоцтво про смерть (а.с. 75), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме, що мати відповідачки померла, після смерті матері відповідача проживає з бабусею.

Суд вважає належними доказами: рішення (а.с. 7), свідоцтво про шлюб (а.с. 8), свідоцтво про народження (а.с. 9,10), довідку НОВАКОМ (а.с. 11), довідку (а.с. 12), довідку (а.с. 13-14), свідоцтво про шлюб (а.с. 8), свідоцтво про народження (а.с. 9,10), довідка НОВАКОМ (а.с. 11), довідка (а.с. 12), довідка (а.с. 13-14), свідоцтво про народження (а.с. 15), пенсійне свідоцтво (а.с. 17,18), епікріз (а.с. 18,19,20,21-22,23-24), виписка (а.с. 25-26, 27-29), епікріз (а.с. 30-41), довідки (а.с. 44,45,46,47, 48), так як ці докази стосуються обставин справи, а саме, чи може позивач сплачувати заборгованість по аліментам, що відповідач має неповнолітніх дітей від другого шлюбу, сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має на утриманні батьків, які є непрацездатними - пенсіонерами похилого віку.

Суд, відповідно до ст.78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази, які визнані належними, допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази, які визнані допустимими та належними є достовірними.

Керуючись вимогами ст.80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Позивач є батьком ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27.12.2007 року у справі №2-5184/07 зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 , на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця до досягнення дитиною повноліття (а.с. 62).

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 25.02.2020 у справі 214/944/20 за заявою відповідача видано дублікат виконавчого листа №2-5184 від 27.12.2007 року, виданого на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по цивільній справі № 2-5184/07 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 та замінено стягувача у виконавчому листі, замінивши стягувача ОСОБА_7 на відповідачку (а.с. 63).

Державним виконавцем Саксаганського ВДВС у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), від 15.04.2020 було відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 за виконавчим листом у вказаній справі та здійснено розрахунок заборгованості з урахуванням сплачених позивачем сум (а.с. 4).

Розмір заборгованості складає 151 808,00 грн. з урахування сплачених сум (а.с 5-6).

Позивач перебуває у шлюбі зі ОСОБА_6 . Від шлюбу в них народилося двоє дітей: ІНФОРМАЦІЯ_2 донька ОСОБА_8 , та ІНФОРМАЦІЯ_3 донька ОСОБА_9 . Дружина позивача та його двоє неповнолітніх дітей повністю перебувають на його утриманні. Дружина позивача на даний час не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, у зв`язку з чим заробітну плату не отримує (а.с. 8,9,10, 12,13-14).

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28.09.2009 у справі №2-3347/09 з позивача стягнуто аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця до досягнення повноліття дитини (а.с. 7).

На утриманні позивача перебувають його непрацездатні батьки пенсіонери - мати ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 та батько ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які постійно хворіють, що вимагає постійного придбання різних, в тому числі коштовних ліків, та внаслідок захворювань часто перебувають на стаціонарному лікуванні, що також вимагає значних витрат позивача (а.с. 15,16,17,18,19, 20, 22,23-24, 25-26, 27-29, 30-41, 44,45,46,47, 48).

З даним позовом позивач звернувся до суду у зв`язку з тим, що вважаючи, що у нього, як у платника аліментів, виникли необхідні умови, визначені ч.1 ст. 192 СК України, для зменшення розміру аліментів, а саме: змінився сімейний стан, внаслідок народження ще двох дітей та змінився майновий стан у зв`язку з перебування на його утримання дружини, яка перебуває в декретній відпустці та не працює, двох неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків-пенсіонерів, які хворіють та потребують витрат на лікування

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами Конституції України, СК України, Законом України «Про охорону дитинства».

Статтею 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-11, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Отже, закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям у розмірі, необхідному для забезпечення належного та достатнього рівня життя дитини та її всебічного розвитку. Водночас, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнством та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Судом становлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачці ОСОБА_4 виповнилось 18 років, тобто стягнення аліментів відповідно до рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.12.2007 року по справі № 2-5184/07 припиняється у зв`язку з досягненням нею повноліття, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією паспорта (а.с. 74).

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.12.2007 року по справі № 2-5184/07 набрало законної сили 08.01.2008 року.

Оскільки зменшення розміру аліментів починається з дня набрання рішенням законної сили, а на час розгляду справи відповідачці ОСОБА_3 виповнилось 18 років, то позовна заява в частині про зменшення розміру аліментів, розмір яких встановлений відповідно до рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.12.2007 року по справі № 2-5184/07, задоволенню не підлягає.

Що стосується вимоги позивача про його звільнення від сплати заборгованості за аліментами, які стягуються на користь відповідачки відповідно до рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27.12.2007 року в справі № 2-5184/07, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 poкy № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 900 i, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага мас бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до п. 17.4 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України зазначено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Також частиною 2 ст. 29 ЦПК України встановлено, що неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Суд може залучити до участі в таких справах законного представника неповнолітньої особи або особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Крім того, матеріальна норма, яка передбачає право на особисте звернення до суду за захистом свого права або інтересу, закріплена у ст. 18 Сімейного кодексу України. Зокрема, у даній статті вказується, що кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу, тобто надання дитині, якій виповнилося чотирнадцять років, цивільної процесуальної дієздатності. Така дитина має право самостійно подати позовну заяву на захист свого права або інтересу, зокрема, позовну заяву про розірвання шлюбу чи визнання шлюбу недійсним, визнання батьківства, стягнення аліментів, скасування усиновлення чи визнання усиновлення недійсним. Така дитина має усі процесуальні права позивача в процесі. Вона може бути позивачем і відповідачем.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_4 особисто звернулася до суду за захистом свого права та отримала дублікат виконавчого листа, з яким звернулась до державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) для його виконання.

Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть стягуватись не більш як за 10 років (ч.2 ст.191 СК України).

Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментам, наданої державним виконавцем Т. Рудя Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) заборгованість ОСОБА_4 розрахована за останні 10 років, а саме з квітня 2010 року по травень 2020 року. Оскільки ОСОБА_4 аліментів не сплачував ні за рішенням суду, ні в добровільному порядку, і матеріали справи не містять жодних доказів, у зв`язку з чим необхідно звільнити ОСОБА_3 від сплати заборгованості за аліментами, які стягуються на користь відповідачки ОСОБА_4 відповідно до рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27.12.2007 року в справі № 2-5184/07, то позовна заява в частині звільнення від сплати заборгованості за аліментами також задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що позовна заява є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Отже, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 12 ЦПК України згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст. 13 ЦПК України згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом, вважає, що в задоволенні позовної заяви належить відмовити повністю.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі відмови в позові на позивача..

Керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст.181-184, 192, 197 СК України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 279, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_12 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) - відмовити повністю .

Витрати по справі по оплаті судового збору залишити за позивачем.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов