22.11.2023 Єдиний унікальний номер 205/1105/22
Провадження № 6/205/358/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2023 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Терещенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Кривозуб О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі подання державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Малої Ірини Миколаївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа,

В С Т А Н О В И В:

17 листопада 2023 року державним виконавцем засобами поштового зв`язку «Укрпошта» було направлено до суду вищевказане подання, яке надійшло до суду 20 листопада 2023 року. В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні у Другому Правобережному відділі державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться зведене виконавче провадження №72051924 з виконання виконавчого листа №205/1105/22 від 09 лютого 2023 року, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 12 жовтня 2006 року в розмірі 22 000 доларів США та 3% річних у розмірі 788,24 доларів США (ВП №71743193), а також заборгованість за договором позики від 09 листопада 2006 року у розмірі 11 400 доларів США та 3% річних у розмірі 408,45 доларів США (ВП №71743902). Зазначає, що 05 червня 2023 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та з метою виявлення рухомого майна боржника направлено запит до МВС де отримано інформацію, що відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби і відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні відомості щодо будь яких об`єктів нерухомого майна, належних боржнику. Крім того, з відповіді від ПФУ останнє місце роботи боржника ДП «Криворізьке лісове господарство». Вказує, що вимоги виконавчого документа до теперішнього часу не виконано, боржник ухиляється від їх виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення суду. Виходячи з викладеного, просила тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом №205/1105/22 від 09 лютого 2023 року, виданим Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за: договором позики від 12 жовтня 2006 року в розмірі 22 000 доларів США та 3% річних у розмірі 788,24 доларів США; договором позики від 09 листопада 2006 року у розмірі 11 400 доларів США та 3% річних у розмірі 408,45 доларів США, а також понесені та документально підтверджені судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 9 673,89 грн.

Частиною 4 статті 441 ЦПК України встановлено, що суд негайно розглядає подання державного або приватного виконавця про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Від начальника Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Катерини Остапенкової надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника на підставі наявних у справі доказів та матеріалів відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали подання, суд дійшов таких висновків.

Право державного виконавця на звернення із поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов`язків. При цьому факт ухилення від виконання зобов`язань боржником має підтверджуватись сукупністю доказів.

В поданні зазначено про необхідність вжиття зазначеного обмеження боржника у праві виїзду за межі України у зв`язку з тим, що вимоги виконавчого документа до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від їх виконання і не вживає заходів щодо виконання рішення суду.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно із п. 19 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Пунктом 5 частини 1 статті 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Оскільки відповідно до положень ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, при вирішенні питання про тимчасове обмеження конституційного права, державний виконавець зобов`язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження факт ухилення боржника від виконання зобов`язань та необхідність обмеження його конституційного права.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Отже, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини, непереборної сили, події тощо (узагальнення судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, виконане Верховним Судом України 01 лютого 2013 року).

Тобто, законом передбачено юридичні санкції у виді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець, не може свідчити про ухилення боржника від виконання обов`язків, покладених на нього судовим рішенням.

Однак, подання недостатньо вмотивовано з огляду на положення ст. 33 Конституції України, яка гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання та право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В поданні державного виконавця не зазначені обставини, які, на думку державного виконавця, переважують гарантоване Конституцією України право кожному на свободу пересування, вільного вибору місця проживання та право вільно залишати територію України.

Для прийняття рішення в порядку ст. 441 ЦПК України має бути наявна сукупність обставин та факторів, встановлених державним виконавцем під час виконавчого провадження та підтверджених належними, допустимими та достатніми доказами, які можуть свідчити про намір боржника залишити територію України з метою ухилитися від виконання судового рішення, перешкоджанню його виконанню, тощо, але таких доказів матеріали подання не містять.

Таким чином, право державного виконавця на звернення із поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов`язків. При цьому факт ухилення від виконання зобов`язань боржником має підтверджуватись сукупністю доказів.

У поданні зазначено про необхідність вжиття зазначеного обмеження у праві виїзду боржника за межі України у зв`язку з нібито ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання вимог виконавчого документа. Однак матеріали справи не містять доказів на підтвердження вказаної обставини.

Крім того, в поданні державного виконавця не міститься інформація та будь які відповіді ДПС України де містяться дані щодо перетину ОСОБА_1 державного кордону. Отже, суду не зрозуміло, яким саме чином застосування такого обмеження прав боржника об`єктивно вплине на виконання судового рішення, оскільки відсутні дані про перетин ним кордону взагалі.

Більш того, відповідно до подання стягувач звернулася до державної виконавчої служби з виконавчим листом щодо стягнення боргу з ОСОБА_1 лише 05 травня 2023 року, а виконавче провадження державним виконавцем було відкрито 16 травня 2023 року. В наданих виконавцем матеріалах зведеного виконавчого провадження наявні відомості направлення запитів з метою встановлення наявності у боржника рухомого та нерухомого майна або доходу.

При цьому, суду не надано доказів свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, і сам факт наявності відкритих виконавчих проваджень та вчинення державним виконавцем певних виконавчих дій у процесі виконання зобов`язань, що виникли на підставі рішення суду, не свідчить про ухилення боржника від виконання такого судового рішення, а наявність грошового зобов`язання не є підставою для задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Судом враховується, що тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому згідно ч. 3 вказаної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом, і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження вказаного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим, саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

З огляду на вищенаведене можна дійти висновку, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника без встановлення факту ухилення від виконання зобов`язань не буде відповідати одному із критеріїв, визначених ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, за яких обмеження права на свободу пересування може бути виправдане.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що відсутні підстави для встановлення обмеження боржнику у гарантованому праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. ст. 260, 441 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Малої Ірини Миколаївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя: Т.П. Терещенко