КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/281/23
УХВАЛА

29.11.2023 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі - Матвієвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

09.11.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування на частину нерухомого майна частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

У позовній заяві зазначено про представництво інтересів позивача адвокатом Єпіфанцевою О.О., на підтвердження чого надано відповідний ордер на підтвердження повноважень.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу за вказаним позовом було розподілено судді Салтан Л. В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси Салтан Л. В. від 24.11.2021 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання на 01.02.2022 року о 12 год. 00хв., яке в подальшому було перепризначено на 07.02.2022 року о 11 год. 00 хв., з підстав перебування головуючого у відпустці, що підтверджується довідкою від 01.02.2022 року.

У підготовче судове засідання призначене на 07.02.2022 року сторони по справі, у тому числі сторона позивача (позивач та його представник) не з`явились, однак за наслідком встановлення, що відповідачка померла та наданого позивачем клопотання про витребування доказів, судом 07.02.2022 року постановлено ухвалу, якою витребувано у державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі Савицької О.Ю., спадкову справу №763т/2020, за фактом прийняття спадщини ОСОБА_2 від матері ОСОБА_3 , свідоцтво про право на спадщину від 20.08.2020 року. Витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Саганович О.Ю. спадкову справу за фактом прийняття спадщини ОСОБА_1 від матері ОСОБА_4 .

За наслідком чого підготовче судове засідання було відкладено на 02.03.2022 року о 11 год 45 хв., яке в свою чергу було перепризначено на 21.06.2022 року о 12 год. 15 хв., що підтверджується довідкою від 02.03.2022 року.

У підготовче судове засідання призначене на 21.06.2022 року сторони по справі, у тому числі сторона позивача (позивач та його представник) не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, за наслідком чого підготовче судове засідання було відкладено на 07.07.2022 року о 12 год. 45 хв.

У підготовче судове засідання призначене на 07.07.2022 року сторони по справі, у тому числі сторона позивача (позивач та його представник) не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, за наслідком чого підготовче судове засідання було відкладено на 26.07.2022 року о 11 год. 15 хв.

У підготовче судове засідання призначене на 26.07.2022 року сторони по справі, у тому числі сторона позивача (позивач та його представник) не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, за наслідком чого підготовче судове засідання було відкладено на 07.09.2022 року о 12 год. 30 хв.

09.08.2022 року до суду на виконання ухвали суду від 07.02.2022 надійшли витребувані судом документи від Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі.

До підготовчого судового засідання призначеного на 07.09.2022 року з`явився представник позивача, що засвідчено секретарем судового засідання у протоколі судового засідання від 07.09.2022 року.

09 вересня 2022 року судом без видалення до нарадчої кімнати було ухвалено замінити відповідача ОСОБА_3 , померлу ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її правонаступника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відкладено підготовче судове засідання на 22.09.2022 року о 12 год. 45 хв.

09.11.2022 року від представника позивача надійшло до суду клопотання про призначення судово-будівельної експертизи.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 22.09.2022 року призначено по справі проведення судово-будівельної експертизи, проведення якої доручено експертам ПП «Одеський науково-дослідний центр експертних досліджень ім.. Скибінського С.С.». на час проведення експертизи, провадження по справі зупинено.

14.02.2023 року до суду надійшли матеріали цивільної справи, з повідомленням про неможливість надання висновку за наслідком призначеної судово-будівельної експертизи, з підстав невиконання клопотання експерта.

15.02.2023 року Київським районним судом міста Одеси постановлено ухвалу, якою поновлено провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 21.03.2023 року о 11 год. 45 хв.

У підготовче судове засідання призначене на 21.03.2023 року сторони по справі, у тому числі сторона позивача (позивач та його представник) не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином, однак про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, за наслідком чого судом було ухвалено провести підготовче судове засідання за відсутності сторін по справі, закрито підготовче судове провадження та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 25.04.2023 року о 12 год. 00 хв.

Судове засідання призначене на 25.04.2023 року не проведено, за наслідком відсторонення судді ОСОБА_5 на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 13.04.2023 року, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання від 25.04.2023 року.

24.04.2023 року Керівником апарату Київського районного суду міста Одеси, у зв`язку з відстороненням судді ОСОБА_5 на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 13.04.2023 року, видано розпорядження №162 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, на підставі якого проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, відповідно до якого справу розподілено судді Калініченко Л.В., що підтверджується протоколом від 24.04.2023 року.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси Калініченко Л.В. від 27.04.2023 року цивільну справу за вказаним позовом прийнято до свого провадження, ухвалено продовжити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено проведення повторного підготовчого провадження у справі, за наслідком чого призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання на 29.05.2023 року о 11 год. 30 хв.

У підготовче судове засідання призначене на 29.05.2023 року сторони по справі, у тому числі сторона позивача (позивач та його представник) не з`явились, однак про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, за наслідком чого судом було ухвалено відкласти підготовче судове засідання на 17.08.2023 року о 12 год. 30 хв.

У підготовче судове засідання призначене на 17.08.2023 року сторони по справі, у тому числі сторона позивача (позивач та його представник) не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином, однак про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, за наслідком чого судом було ухвалено провести підготовче судове засідання за відсутності сторін по справі, закрито підготовче судове провадження та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 18.09.2023 року о 10 год. 30 хв.

У судове засідання призначене на 18.09.2023 року сторони по справі, у тому числі сторона позивача (позивач та його представник) не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином, однак про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, за наслідком чого судом було ухвалено відкласти судове засідання на 24.10.2023 року о 11 год. 30 хв., яке з підстав перебування головуючого судді у частині щорічній відпустки було перепризначено на 29.11.2023 року о 11 год. 00 хв.

У судове засідання призначене на 29.11.2023 року сторони по справі, у тому числі сторона позивача (позивач та його представник) не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином, однак про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали.

Приймаючи вищевикладене та оглянувши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Статтею 223 ЦПК України врегульовані наслідки неявки в судове засідання учасника справи, відповідно до яких зокрема передбачено наступне.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав зокрема:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі зокрема:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Поряд з цим, частиною п`ятої вказаної статті встановлено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Пунктом 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України врегульовано, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо зокрема належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.

Також, враховуючи редакцію статті 257 ЦПК України, з урахуванням внесених змін Законом № 3200-IX від 29.06.2023, залишення позову без розгляду здійснюється судом за наявності вказаних причин як на стадії підготовчого провадження так і на стадії розгляду справи по суті.

З вище встановлених судом обставин вбачається, що позивач по справі ОСОБА_1 та його представник за увесь період справи в провадженні суду починаючи з 24.11.2021 року, з`явились один раз до підготовчого судового засідання призначеного на 07.09.2022 року.

За період починаючи з перебування справи в провадженні суду під головуванням судді Калініченко Л.В., сторони позивача не з`явилась до жодного з призначених судових засідань на стадії підготовчого провадження по справі, та до жодного з призначених судових засідань на стадії розгляду справи по суті, що становить дві неявки поспіль.

Також, судом встановлено, що позивач по справі повідомлявся про дату, час і місце проведення судових засідань належним чином у відповідності до вимог ст.. 128 ЦПК України, шляхом скерування судової повістки за адресою місця проживання вказаною останнім особисто у позовній заяві: АДРЕСА_1 , які як отримуються позивачем так і повертаються без вручення з підстав відсутності адресата за зазначеною адресою, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленням про вручення судової повістки.

Одночасно судом враховується, що під час розгляду справи, стороною позивача не повідомлялось суд про зміну адреси місця проживання та або іншої адреси для листування.

Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Також, у відповідності до правового висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 10.05.2023 року у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Отже, позивач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судових засідань по цивільній справі.

Поряд з цим, стороною позивача не повідомлено суд про причини неявки та підстав їх поважності, як і не надано до суду заяви про розгляд спарви за відсутності позивача або його представника.

На підставі вищевикладеного, суд доходить до висновку про встановлення двох поспіль неявок сторони позивача до судового засідання, будучи належним чином сповіщеним про дату, час і місце їх проведення, без надання належних доказів на підтвердження неявки, а також не надавши до суду заяви про розгляд справи за відсутності сторони позивача.

Також, судом враховується, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в такому разі має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 759/6512/17, провадження № 61-4437св20, від 07 грудня 2020 року у справі № 686/31597/19, провадження № 61-15254св20, від 20 січня 2021 року у справі № 450/1805/18, провадження № 61-2329св20.

Верховний Суд у постанові від 20 січня 2021 року у справі № 450/1805/18, провадження № 61-2329св20 зазначив, що норма, передбачена частиною п`ятою статті 223 ЦПК України, дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. З огляду на викладене суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду з тих підстав, що належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у судове засідання, що передбачено частиною п`ятою статті 223 та пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України. Разом з тим Верховний Суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 9901/278/21, провадження № 11-126заі22.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1 статті 6 Конвенції.

Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язки добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу; заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (постанови Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 643/856/15-ц (провадження № 61-8953св20), від 21 грудня 2020 року у справі № 484/146/16-ц (провадження № 61-3299св20)).

Додатково суд врахував, що прецедентна практика ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, серед іншого, розумність строків розгляду справи судом (п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Це забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору (постанови Верховного Суду, від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц, провадження № 61-17220св18, від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц, провадження № 61-9020св21, від 12 травня 2022 року у справі № 645/5856/13-ц, провадження № 61-2876св20).

У рішенні від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03, у справі «Цихановський проти України» ЄСПЛ зазначив «:…. саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні»

Приймаючи вищевказані положення законодавства, суд вважає, що неявки сторони позивача у судові засідання, що мають сталий характер, призводять до неможливості розгляду справи, а також приймаючи перебування справи в провадженні суду в строк починаючи з 24.11.2021 року, тобто два роки, призводить до порушення судом строків розгляду справи та може бути наслідком порушення прав та інтересів інших учасників процесу в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, в порушення зазначених норм процесуального права та не зважаючи на прийняті судом заходи зі сприяння реалізації позивачем своїх прав, позивач не виконав покладених на нього процесуальних обов`язків та не вчинив дії з прийняття участі в судових засіданнях, будучи ініціаторами цього судового провадження.

Одночасно враховуючи, що сторона позивача за увесь період справи в провадженні суду з`явилась лише до одного з призначених підготовчих судових засідань, не здійснюючи дії з отримання інформації про власно ініційоване судове провадження, а також не надаючи жодної заяви на підтвердження підстав нез`явлення до судових засідань або розгляд справи за його відсутності, суд вважає, що дана поведінка сторони позивача об`єктивно свідчить про втрату інтересу до підтримання заявлених вимог.

Приймаючи вказане та неналежну процесуальну поведінку позивача по справі з нез`явлення до судових засідань, враховуючи категорію справи яка стосується виникнення права власності, суд наголошує на відсутності підстав для розгляду справи за відсутності сторони позивача по справі за наявними матеріалами справи.

За наслідком вищевикладеного в цілому, з урахуванням того, що сторона позивача вдруге поспіль не з`явилась до призначених судових засідань без поважних причин, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце їх проведення, та не надавши заяви про розгляд справи за її відсутності, приймаючи відсутність підстав для розгляду справи за відсутності сторони позивача, у відповідності до норм Цивільного Процесуального Кодексу України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, вищевикладених правових позицій Верховного Суду, суд дійшов висновку та вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, підлягає залишенню без розгляду.

Також дії суду не порушують права позивача, оскільки прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, залишення позову без розгляду не порушує право позивача на доступ до суду, а є способом вжиття дій направлених на усунення неналежних виконань позивачем своїх процесуальних обов`язків та певною мірою заходом суду для протидіяння здійсненим перепонам для руху справи створюваними недобросовісними учасниками справи, оскільки недієздатність суду протидіяти такім діям є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Одночасно суд зазначає, що залишення позову без розгляду, не перешкоджає позивачеві повторному зверненню до суду з таким позовом, після усунення умов, що були підставою для залишення його заяви без розгляду.

Керуючись ст. п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачеві, що залишення позову без розгляду, не перешкоджає повторному зверненню до суду з цим позовом, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали суду складено 29.11.2023 року.

Головуючий Калініченко Л. В.