Справа № 750/4939/23
Провадження № 2/750/896/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2023 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді Маринченко О.А.,

секретар судового засідання Шилова Ж.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дитини,

Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради,

в с т а н о в и в:

10 квітня 2023 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить відібрати малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у батька ОСОБА_2 та повернути дитину за попереднім місцем проживання матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обґрунтовано позов тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2015 року, який заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 листопада 2020 року розірвано. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За домовленістю між батьками дитина проживала з матір`ю за місцем її фактичного проживання. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 серпня 2022 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 06 березня 2023 року, визначено місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказаними судовими рішеннями встановлено, що після розірвання шлюбу син сторін проживав разом з матір?ю і батько брав участь у спілкуванні та вихованні дитини, при цьому жодних перешкод у реалізації батьком його прав та виконанні обов?язків з боку матері не було. Відповідач ОСОБА_2 влітку 2021 року самовільно без згоди матері дитини змінив місце проживання малолітнього ОСОБА_4 та з 10 грудня 2021 року він проживає за місцем проживання батька. При цьому, відповідач перешкоджає позивачу бачитись та спілкуватись з дитиною, брати участь у її вихованні. Як встановлено судом, за період з 10 грудня 2021 року по 21 серпня 2022 року спілкування матері і дитини було умисно обмежене відповідачем та зводилось до декількох телефонних розмов. Як під час судового розгляду справи про визначення місця проживання дитини, так і після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, відповідач продовжує чинити перешкоди матері в спілкуванні та вихованні дитини. Поведінка відповідача, у тому числі і під час спілкування в ході судових засідань, свідчить про відсутність намірів добровільно виконати рішення суду та повернути дитину за визначеним місцем проживання. На момент подачі позову точне місцезнаходження малолітньої дитини позивачу невідоме, відповідач взагалі уникає спілкування з даного приводу, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 квітня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

В установлений судом строк відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні. Зокрема, у відзиві на позов відповідач зазначає, що відсутній предмет спору та будь-які порушення прав позивача зі сторони відповідача. Позовна заява ґрунтується на неправдивих відомостях. Жоден із судів не зобов?язував відповідача будь-куди повертати чи не повертати дитину. Більше того, рішенням суду апеляційної інстанції адреса місця проживання дитини не визначена. Рішення судів можуть бути виконані добровільно боржником або примусово приватними чи державними виконавцями і у випадку складнощів позивач мала б звернутись за їх виконанням. Однак, позивач не надає суду а ні доказів такого звернення до виконавчої служби, а ні доказів наявності складнощів у виконанні рішення суду. За відсутності таких доказів твердження позивача є голослівними. Крім того, дитина проживає за звичним місцем проживання, ходить до школи, відвідує гуртки, разом з відповідачем була оздоровлена на ОСОБА_6 , гуляє на дворі з друзями тощо. За численними заявами позивача до правоохоронних органів з приводу зникнення дитини, остання мала спілкування і з працівниками правоохоронних органів, і з позивачем, яку саме дитина повідомила, що не бажає з нею проживати. На даний час відкрито провадження судом касаційної інстанції в справі про визначення місця проживання дитини, і саме суд касаційної інстанції зможе остаточно розв?язати давній спір, надати оцінку законності рішень судів першої та апеляційної інстанцій, а також роз?яснення щодо того, як виконувати рішення суду за всіх обставин даної справи та небажання дитини. Жодних перешкод позивачу щодо дитини зі сторони відповідача не існує. У той же час сама неповнолітня дитина відмовляється жити з матір`ю, про що вона повідомляла суд під час розгляду справи про визначення місця проживання дитини. Таким чином, не існує жодного невиконання рішення суду зі сторони відповідача, існує перегляд справи в суді касаційної інстанції та небажання самої дитини проживати з матір`ю.

Позивач подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що відповідачем у відзиві не наведено жодних доводів та не надано належних і допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача. Обставини, встановлені в ході розгляду цивільної справи про визначення місця проживання дитини та зазначені у судовому рішенні, яке набрало законної сили, мають преюдиційне значення і в даній справі. Предметом доказування у цій справі є наявність рішення компетентного органу про визначення місця проживання дитини; чи змінено місце проживання дитини за згодою обох батьків чи це здійснено одним з них проти волі іншого; чи виконано таке рішення компетентного органу (суду) і чи знаходиться дитина за визначеним місцем проживання; чи існують обставини (ризики), які у разі повернення дитини за визначеним судом місцем проживання створюватимуть реальну небезпеку для її життя та здоров?я та суперечитимуть її інтересам. Відповідачем не наведено жодних обставин, які б спростовували докази, надані позивачем в обґрунтування обставин, що є предметом доказування в даній справі.

Відповідач подав заперечення, в яких просить відмовити позивачу в задоволенні позову та, зокрема, зазначив, що не існує жодного невиконання рішення суду з його сторони, оскільки існує перегляд справи в суді касаційної інстанції та небажання самої дитини проживати з матір`ю.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 червня 2023 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, зазначивши, що позов підтримує.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань не подали.

Представник Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності та прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини.

На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2015 року, який заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 листопада 2020 року було розірвано.

Сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 29).

Судовим наказом Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 жовтня 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 вересня 2020 та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 серпня 2022 року в справі № 750/9254/21 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини задоволено повністю. Визначено місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини відмовлено повністю (а.с. 6-18).

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 06 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволено частково. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 серпня 2022 року змінено, виключено з другого абзацу резолютивної частини рішення слова: « АДРЕСА_1 ». В іншій частині рішення суду залишено без змін (а.с. 19-28).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Сливченко Юлія Вікторівна, залишено без задоволення. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 серпня 2022 року у незміненій судом апеляційної інстанції частині та постанову Чернігівського апеляційного суду від 06 березня 2023 року - залишено без змін.

У ході розгляду справи № 750/9254/21 судами встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами ОСОБА_4 до грудня 2021 року проживав разом з матір`ю.

З грудня 2021 року дитина проживає разом із батьком, бабусею та дідусем за адресою: АДРЕСА_2 .

Батько дитини самостійно і в односторонньому порядку змінив місце проживання дитини і з цього часу чинить перешкоди у спілкуванні дитини з матір`ю, про що свідчать численні звернення позивача до правоохоронних органів.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частин другої, третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною восьмою статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі статтею 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

За частинами першою, другою статті 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до частини першої статті 162 Сімейного кодексу України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам.

За встановлених обставин, оскільки відповідач самостійно, в односторонньому порядку, без згоди матері змінив місце проживання дитини, беручи до уваги, що рішенням суду, яке набрало законної сили, визначено місце проживання дитини з матір`ю, підстав, які б перешкоджали поверненню дитини до матері, не встановлено, а тому з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Подібні висновки зробив Верховний Суд у постанові від 05 квітня 2018 року в справі № 752/17200/17-ц та інших.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір.

Також, на підставі пункту 5 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 10-13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дитини задовольнити.

Відібрати дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та повернути дитину матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073 грн. 60 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду в частині відібрання дитини і повернення її матері підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, місцезнаходження: вул. І. Мазепи, 19, м. Чернігів; ідентифікаційний код юридичної особи 43649710.

Суддя