ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1846/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/4234/23 Категорія: 306010000 Годік Л.С.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Новицька Н.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

особа, яка подає апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1

розглянувши в м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадженняапеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про неправдиву інформацію і її спростування,

в с т а н о в и в :

14.08.2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вищезазначеним позовом в якому просить: заборонити ОСОБА_2 створювати перешкоди у виконанні Договору дарування від 27.05.1994 року спільної сумісної власності ОСОБА_3 і ОСОБА_1 ; зобов?язати ОСОБА_2 спростувати завідомо неправдиві відомості в інформаційних каналах про свою власність щодо 1/3 частини будинку по АДРЕСА_1 , а у судовому засіданні вибачитись за дискредитацію його родини.

В позовній заяві позивач вказує, що власне майно, яким він володіє разом з ОСОБА_3 на основі юридично зобов?язуючого документу Договору дарування від 27.05.1994 року є їхньою спільною сумісною власністю і незмінною з моменту її виникнення. Однак, відповідач ОСОБА_2 , яка не є власником майна, з 2017 року використовує різні способи поширення неправдивої інформації (Фейсбук, органи влади, Народна опора та інш.), посягає на його майнові і особисті права. Виконуючи свої політичні і релігійні зобов?язання перед Міжнародним благодійним фондом ім. Рабі Нахмана, стверджує, що їй належить частка його спільної нерухомості з територією по АДРЕСА_1 , що не відповідає дійсності згідно офіційних рахунків. Вказує, що ОСОБА_2 намагалась захопити її, прикриваючись Договором дарування від 29.08.2017 року в Уманському суді по справі 705/1087/20 2/705/1194/21 від 17.02.2021 року про стягнення збитків. З метою вплинути на громадську думку веде розголос брехні про його родину.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про неправдиву інформацію та її спростування.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог, зазначивши, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів щодо порушення його прав, свобод чи законних інтересів відповідачем ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив рішення суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.09.2023 року, постановити окрему ухвалу щодо дисциплінарної відповідальності за зловживання повноваженнями судді Годік Л.С.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права. Суд не забезпечив захист прав позивача і відповідача під час розгляду справи, передбаченого гл. 11 ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу Черкаського апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про неправдиву інформацію і її спростування.

Поняття гідності та честі є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Згідно правового висновку ВС у постанові від 10.04.2019 у справі №398/4136/15-ц під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права.

При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: поширення інформації; ця інформація стосується позивача; поширена інформація є недостовірною; поширення інформації порушує особисті немайнові права.

Згідно ст. 277 ЦК України та ч.3 ст. 12 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести, зокрема, те, що внаслідок поширення недостовірної інформації було порушено його особисті немайнові права.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі в будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

В своїй позовній заяві позивач посилається на публікацію ОСОБА_2 у соціальній мережі Фейсбук та інших платформах неправдивих відомостей щодо майнових і особистих прав позивача та щодо його родини.

В підтвердження позовних вимог, ОСОБА_1 надав суду лише копію Договору дарування від 27 травня 1994 року, згідно якого ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_3 та ОСОБА_1 1/3 частину житлового будинку в рівних долях з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться на присадибній земельній ділянці розміром 2035 кв. м. Вказаний договір посвідчений державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Очеретяною В.В.

Інших доказів на підтвердження викладених обставин позивачем ОСОБА_1 до суду першої інстанції не надано.

Згідно ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин.

За змістом вказаних процесуальних норм, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту.

Матеріали справи не містять жодних доказів стосовно публікації ОСОБА_2 у соціальній мережі та інших платформах на які посилається позивач, з яких би можливо було б встановити суду дійсність/недійсність поширеної інформації, яку вважає позивач неправдивою та такою, що паплюжить його честь та гідність.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів щодо порушення його прав, свобод чи законних інтересів відповідачем ОСОБА_2 , як вказує позивач. Останній не навів та не підтвердив, що відповідач створює перешкоди у виконанні Договору дарування від 27.05.1994 року.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів апеляційного суду, перевіривши матеріали справи, заявлені позивачем вимоги, доводи скаржника в апеляційній скарзі погоджується з висновками суду першої інстанції, що на позивача покладений обов`язок довести в суді ті обставини, на які він посилається, що позивач може звертатися до суду з відповідним позовом і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень цивільного законодавства України.

Отже, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 76-83 ЦПК України, зазначені ним обставини.

Однак, в порушення вимог процесуального права таких доказів позивач ОСОБА_1 суду не надав.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті, прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не свідчать про неправильне застосування судом норм матеріального права або порушення норм процесуального права, тому апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Що стосується вимог апеляційної скарги про постановлення окремої ухвали відносно головуючого судді районного суду Годік Л.С., то такі вимоги є безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 262 ЦПК України передбачено, що суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Тлумачення частини першої статті 262 ЦПК України свідчить, що суд постановляє окрему ухвалу лише тоді, якщо під час вирішення спору встановить порушення певним органом чи іншою особою вимог законодавства або недоліки в їхній діяльності.

Отже, правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлені під час розгляду справи порушення норм матеріального або процесуального права, встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень.

Таким чином, окрема ухвала може бути постановлена лише в разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення.

Оскільки під час судового розгляду не встановлено підстав для скасування судового рішення, неправомірних дій суду щодо ведення справи не встановлено, тому й підстав для задоволення апеляційної скарги в цій частині суд не вбачає.

Щодо вимоги скаржника ОСОБА_1 про стягнення судових витрат з відповідача, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору згідно закону за подання позовної заяви та апеляційної скарги, оскільки є інвалідом 2 групи, а колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку про відмову у задоволенні його апеляційної скарги та залишенні без змін рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, то судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги компенсується за рахунок держави, оскільки з відповідача може бути стягнуто судові витрати лише в разі задоволення позовних вимог.

Докази наявності інших судових витрат, понесених сторонами, у матеріалах справи відсутні, тому відсутні підстави для їх стягнення апеляційним судом.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , тому відсутні підстави для зміни чи скасування рішення згідно доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про неправдиву інформацію і її спростування - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду протягом тридцяти днів, в порядку та за умов, визначених цивільно процесуальним законодавством.

Судді