Справа № 495/5811/23
Номер провадження 2/495/3021/2023
01 листопада 2023 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Боярського О.О.,
при секретарі - Червинської І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білгород-Дністровський в порядку загального позовного провадження в відкритому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, -
Стислий виклад позиції позивача.
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Галинський Вадим Сергійович звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, в якому просить суд:
Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з сином - ОСОБА_3 та визначити наступні умови здійснення ОСОБА_1 права на особисте виховання сина:
- у перехідний період (перші шість місяців після набранням рішенням суду законної сили, але не менше шість зустрічей, будуть відбуватися в присутності матері дитини. Батько проводить час з дитиною без спільної ночівлі дитини):
- під час перебування відповідача в Україні періодичні особисті побачення з дитиною, відбуваються за попередньою домовленістю з матір`ю дитини не менше трьох днів на тиждень, у будній день не менше двох годин, з урахуванням погодних умов, стану здоров`я дитини та без порушень її режиму; у вихідний день (субота або неділя) починаючи з 11:00 години до 17:00 години, з правом прогулянок по місту та відвідування дитячих розважальних центрів.
Після закінчення перехідного періоду:
- під час перебування Відповідачки в Україні періодичні особисті побачення з дитиною, відбуваються без присутності матері, за попереднім узгодженням з матір`ю дитини, не менше трьох днів на тиждень, у будній день не менше двох годин, з урахуванням погодних умов, стану здоров`я дитини та без порушень її режиму; у вихідний день (субота або неділя) починаючи з 10:00 години до 18:00 години, з правом прогулянок по місту, відвідування дитячих розважальних центрів та відвідування місця проживання батька, з повідомленням матері про місце перебування дитини під час реалізації батьком права на контакт з дитиною.
Початок та закінчення зустрічі відбувається за місцем проживання дитини.
Для цього, зобов`язати Відповідачку повідомляти Позивачу про місце проживання дитини, або про зміну місця проживання дитини, якщо таке відбулось.
Встановити можливість спільного відпочинку Позивача з сином, протягом літнього періоду тривалістю на 2 тижні на території України або за кордоном, умови узгодження з матір`ю дитини періоду виїзду на оздоровчий відпочинок та місця відпочинку, з урахуванням стану здоров я дитини та інших обставини, які можуть бути перешкодою для такого відпочинку.
Незалежно від періоду, батько має право на необмежене спілкування з сином особисто засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку через мережу Інтернет за допомогою Skype, Viber, WhatsAPP, з урахуванням режиму дня дитини. Для цього зобов`язати Відповідача надати Позивачу інформацію про наявні засоби зв`язку (номер телефону, скайпу, тощо) для спілкування батька з дитиною; зобов`язати Відповідача надавати інформацію Позивачу про зміну номера телефону, облікового запису скапу та інших засобів зв`язку, необхідних для спілкування батька з сином.
Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що з відповідачкою ОСОБА_2 вони уклали шлюб 12 листопада 2019 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 09.08.2022 року Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №608. Після початку повномасштабної війни відповідачка ОСОБА_2 покинула територію України разом з дитиною та проживала в Республіці Румунія. З вересня по грудень 2022 року сторони разом проживали в Румунії, однак через сварки з грудня 2022 сторони припинили жити разом. В результаті чого відповідачка ОСОБА_2 самостійно прийняла рішення про залишення спільного місця проживання та зазначила, що позивач ОСОБА_1 буде бачити дитину, тільки якщо буде сплачувати кошти. Позивач ОСОБА_1 зазначає, що він сплачує аліменти на утримання спільної дитини сторін відповідно до рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі №495/144/23. Станом на теперішній час відповідачка ОСОБА_2 , разом зі спільним сином сторін знаходяться в невідомому місці, не виходять на зв`язок, чим порушуються права позивача ОСОБА_1 , як батька дитини.
На підставі наведеного представник позивача ОСОБА_1 адвокат Галинський В.С. просить задовольнити позов.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 червня 2023 року провадження по справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 серпня 2023 року було відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Каланжова В.І., який діє в інтересах відповідачки ОСОБА_2 про визнання явки обов`язковою по даній справі.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, проте адвокат Галинський В.С. надав на адресу суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_2 та адвокат Каланжов В.І., який діє в її інтересах, в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.
В судове засідання представник третьої особи - Служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі
У відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Фактичні обставини справи.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 12 листопада 2019 року Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №505.
Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 09.08.2022 року Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №608.
Відповідно до рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.03.2023 року по справі №495/144/23, з позивача ОСОБА_1 на користь відповідачки ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання спільної дитини сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 05.01.2023 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття.
Станом на теперішній час відповідачка ОСОБА_2 , разом зі спільним сином сторін знаходяться в невідомому місці, не виходять на зв`язок, позивач ОСОБА_1 не має можливості спілкуватися зі своїм сином та приймати участь в його вихованні, чим порушуються права позивача ОСОБА_1 , як батька дитини.
Відповідно до рішення Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради №149 від 29.03.2023 року «Про визначення порядку спілкування батька, ОСОБА_1 , з сином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », визначено наступний порядок спілкування ОСОБА_1 з сином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
- кожного тижня місяця, у понеділок, середу, п`ятницю, суботу або неділю спілкування батька з дитиною в режимі он-лайн протягом однієї години з 18:00 годин до 20:00 годин;
- періодичні зустрічі батька з сином в місцях дитячих розваг, відвідування дитячих вистав та кінотеатрів за попередньою домовленістю з матір`ю.
Таким чином, такі обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що відповідачка ОСОБА_5 повинна бути позбавлена батьківських прав.
Позиція суду та оцінка аргументів сторін.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно з частинами восьмою, дев`ятою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Згідно зі статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України "Про охорону дитинства").
Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Згідно з положеннями частини першої та другої статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
При цьому тлумачення частини другої статті 159 СК України дає підстави для висновку, що саме на суд покладено обов`язок з визначення конкретних способів участі одного з батьків у вихованні дитини, періодичності побачень з дитиною, можливості їх спільного відпочинку, місця та тривалості спілкування батьків з дитиною.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками.
Відповідно до частини четвертої і п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Статтею 8 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Згідно прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об`єктом статті 8 указаної Конвенції є, в основному, захист людини від будь-якого втручання з боку державних органів. Однак це положення не просто змушує державу утримуватись від такого втручання. Крім цього, насамперед поряд з існуванням негативних зобов`язань, існують позитивні зобов`язання, пов`язані з ефективною повагою до приватного або сімейної життя. Ці зобов`язання можуть включати в себе вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя навіть у сфері відносин між окремими особами (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13).
Ухвалюючи рішення в справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.
При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.
Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Суд вважає доцільним визначити порядок та спосіб участі у вихованні та спілкуванні згідно наданого до суду висновку Служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради.
Крім того, суд відхиляє запропонований позивачем графік спілкування з дитиною, оскільки він не буде відповідати якнайкращим інтересам дитини відповідно до віку дитини та особливостей його фізичного розвитку.
Суд, виходячи з найвищих інтересів дитини, вважає необхідним роз`яснити сторонам, що при зустрічах з дітьми не потрібно травмувати дитячу психіку, не з`ясовувати стосунки в їх присутності, не налаштовувати один проти одного.
Більш того, суд нагадує, що діти повинні розвиватися фізично, морально та духовно, а не перетворюватися на предмет маніпуляції між батьками та їх родичами.
Встановлений порядок спілкування буде достатнім і відповідати принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному інтересу дитини, підтримку зв`язків з родичами, сприяти батькам брати участь у вихованні сина.
У подальшому, в разі зміни обставин, пов`язаних із віком та станом здоров`я дитини, сторони не позбавлені можливості встановлення іншого способу участі батька у вихованні сина, зокрема щодо збільшення/зменшення часу і днів побачень, зміни місця зустрічей та спільного відпочинку з дитиною тощо.
Висновки за результатами розгляду справи
Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 90, 258, 259, 263, 265, 268, 293 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні задовольнити частково.
Визначити наступний порядок та спосіб участі позивача ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення систематичних зустрічей з сином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
- кожного тижня місяця, у понеділок, середу, п`ятницю, суботу або неділю спілкування батька з дитиною в режимі он-лайн протягом однієї години з 18:00 годин до 20:00 годин;
- періодичні зустрічі батька з сином в місцях дитячих розваг, відвідування дитячих вистав та кінотеатрів за попередньою домовленістю з матір`ю.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.О.Боярський