Справа № 369/3854/23
Провадження №2-ві/369/28/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2023 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченко А.В. розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Дубас Тетяни Володимирівни від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

23.11.2023 року через канцелярію суду позивачем ОСОБА_1 подано заяву про відвід головуючій судді Дубас Т.В. в порядку ст. 36 ЦПК України, у якій він просив суд розглянути в порядку, передбаченому законом, і задовольнити його заяву про відвід судді Дубас Тетяни Володимирівни від ведення цивільної справи № 369/3854/23 (провадження № 2/369/3491/23) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя у зв`язку із сумнівами щодо неупередженості та об`єктивності судді при вирішенні цієї справи.

Дана заява мотивована тим, що 20 листопада 2023 року в судовому засіданні суддя не задовольнила його клопотання про поновлення процесуального строку на подачу заяви про зміну предмету позову і не прийняла вказану заяву про зміну предмету позову до судового розгляду, повернувши примірник цієї заяви з додатками і клопотанням його представнику в судовому засіданні. При цьому ухвалу про відмову у поновленні процесуального строку суддя не видала, повідомивши про те, що це рішення суду буде оформлено протокольно.

Зокрема позивач вказує, що після цього судового засідання він переглянув своє ставлення до питання, чи може ця суддя об`єктивно і неупереджено розглянути його справу, і чи не підлягає суддя відводу у встановленому законом порядку.

Так, ОСОБА_1 відзначає, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.12.2022 року по справі № 369/1148/22 (провадження № 2/369/5597/22) був розірваний шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 18 вересня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1448.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.03.2023 року у даній справі № 369/3854/23 було відкрито провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Головуючою суддею по даній справі також призначена суддя Дубас Т.В.

Позивач вказує, що на його переконання, коли одна й та сама суддя розглядає спір між одними й тими самими сторонами, пов`язаний із сімейними відносинами (розірвання шлюбу і поділ майна подружжя), у нього особисто виникають сумніви щодо дотримання встановленого порядку визначення судді для розгляду даної справи, встановленого законом.

Також позивач зазначає, що у нього є питання, чи був дотриманий у даному випадку об`єктивний та неупереджений розподіл судових справ між суддями з додержанням принципів випадковості та в хронологічному порядку надходження судових справ, з урахуванням завантаженості кожного судді (збалансованого завантаження), як це передбачається Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, затверджену Рішення Ради суддів України від 02.04.2015 року за № 25.

Також, ОСОБА_1 зазначає, що в ухвалі Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.03.2023 року про відкриття провадження у цій справі суд визначив відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України. У той же строк суд зобов`язав відповідача надати всі письмові та електронні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджуються заперечення проти позову. Згідно з ч. 4 ст. 178 ЦПК України суд роз`яснив відповідачу порядок надіслання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. Суд також попередив про правові наслідки ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк - вирішення справи за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Але у даному випадку, на переконання позивача, суд не запитував у відповідача, який пропустив передбачений законом і встановлений ухвалою суду процесуальний строк щодо поважності причин пропуску нею процесуального строку. Лише обмежився усним зауваженням, посилаючись при цьому на лояльну позицію апеляційного суду з цього питання під час воєнного стану.

Зустрічна позовна заява, яка була датована 14 квітня 2023 року, фактично була вручена відповідачем в судовому засіданні 10 травня 2023 року.

Крім того, позивач відзначає, що в порушення вимог ЦПК України і своєї ж ухвали від 27.03.2023 року, суд не застосував негативні для відповідача правові наслідки, а в той же день, 10 травня 2023 року, без будь-яких пояснень і обґрунтувань з боку відповідача про причини пропуску процесуального строку.

Ухвалою суду від 10.05.2023 року прийняв зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 до провадження і об`єднав його з первісним позовом в одне провадження.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.11.2023 року визнано заявлений відвід судді Дубас Т.В. необґрунтованим та передано заяву про відвід судді для розгляду іншому судді, визначеному в порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2023 року заява ОСОБА_1 про відвід судді Києво-Святошинського районного суду міста Києва Дубас Т.В. передана в провадження судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченка А.В.

Згідно з ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Вивчивши заяву про відвід судді, суд дійшов висновку, що заява про відвід судді не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), у контексті якої повинна формуватися національна судова практика.

Стаття 6 ЄКПЛ відноситься до сфери цивільного судочинства. При цьому ключовими її положеннями є право кожного при визначенні його цивільних прав та обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону. Виходячи з наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він в цілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄКПЛ, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Так, у справі «П`єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами. У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві» повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

За роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України в п. 10 Постанови № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Аналізуючи заяву про відвід, суд вбачає, що підставами для відводу судді, є те, що заявник не погоджується з процесуальними діями судді, які були вчиненні останнім при розгляді даної цивільної справи.

Суд вважає, що обставини, зазначені в заяві позивача, як підстави для відводу, не можуть викликати сумнів у неупередженості судді, чи свідчити про її певну особисту заінтересованість у розгляді справи. Доказів порушення автоматизованого розподілу зазначеної справи заявником надано не було, а є лише його припущенням.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що зміст заяви про відвід не містить жодної обґрунтованої підстави для відводу головуючого судді Дубас Т.В. від розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжята немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості, безсторонності та об`єктивності суддею, суд дійшов висновку про відсутність обґрунтованих підстав для відводу головуючого судді.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 36, 39, 40, 182, 260, 261 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Дубас Тетяни Володимирівни від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Янченко