Справа № 638/3012/22
Провадження № 2/638/1607/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

23.05.2023 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого: Аркатової К.В.,

Секретаря: Мяснянкіної Г.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в залі суду цивільну справу за позовною заявою представника Харківської міської ради Василенка Ігоря Юрійовича до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів з пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова, -

ВСТАНОВИВ:

07.06.2022 представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення безпідставно збережених коштів з пайової участі у розвитку інфраструктури міста Харкова у розмірі 65928,48 грн.

Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що у зв`язку з невиконанням відповідачем, як замовником законодавчого обов`язку щодо самостійного звернення до органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі та сплати пайової участі виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва з проведенням будівельних робіт з реконструкції, права Харківської міської ради на отримання коштів на розвиток інфраструктури міста Харкова є порушеними і у позивача виникає право вимагати стягнення коштів, обов`язок сплати яких був встановлений розділом II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» 132-IX.

Тобто відповідач, як замовник без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберіг у себе кошти, які мав заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури міста Харкова, а отже, зобов`язаний повернути ці кошти на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Щодо аргументації розрахунку величини (розміру пайової участі), яка є сумою стягнення безпідставно збережених грошових коштів пайової участі, представник позивача зазначає, що Розділом 5 Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова № 989, затвердженого рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 24.12.2019 врегульовано механізм залучення замовників до пайової участі у розвитку інфраструктури міста Харкова, у разі ухилення від укладання договору пайової участі, розрахунок величини пайової участі здійснено на підставі загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта згідно з веденого кошторисного розрахунку, а у разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами та правилами, вона визначається виходячи із затверджених Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України показників опосередкованої вартості. Оскільки до уповноважених виконавчих органів міської ради не було надано документів, що підтверджують вартість будівництва об`єкта, введеного до експлуатації, з технічно-економічними показниками щодо кошторисної вартості будівництва об`єкта, Департаментом економіки та комунального майна міської ради розрахунок величини пайової участі здійснено на підставі наявних в декларації показників загальної площі завершеного забудовою об`єкта містобудування та показників опосередкованої вартості будівництва, встановлених наказами Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України за відповідний квартал, які діяли на дату введення об`єкта в експлуатацію на відповідній території за ставкою 4 відсотка для нежитлових будівель та споруд.

У зв`язку із зазначеним Харківська міська рада, керуючись ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та розділом II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», вважає, що замовник будівництва (відповідач) без достатньої правової підстави зберегла у себе кошти, які мала заплатити у вигляді пайового внеску у розвиток інфраструктури населеного пункту, та зобов`язана повернути ці кошти Харківській міській раді.

Представник позивача подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі. Щодо заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, про причину неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не подавала.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечення позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставінаявних уматеріалах справидоказів,що відповідаєвимогам ст. 223 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності та кожен доказ окремо, дійшов наступних висновків.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» замовником будівництва є фізична чи юридична особа, яка має у власності чи користуванні одну чи декілька земельних ділянок або у власності чи управлінні будівлю/споруду і має намір щодо виконання підготовчих та/або будівельних робіт.

Відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 05.02.2020 № ХК №72, зареєстрованого відповідним відділом архітектурно-будівельного контролю, ОСОБА_1 є замовником реконструкції квартири АДРЕСА_1 .

Разом із цим, у п. 22 вказаної декларації ОСОБА_1 внесено запис про те, що у зв`язку з реконструкцією приміщень без зміни зовнішньої конфігурації та, як наслідок, відсутністю намірів забудови земельної ділянки, зазначати інформацію щодо договору про пайову участь непотрібно.

Як вбачається з листа Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, відповідачем до цього часу не сплачено визначений згідно з листом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 17102018 № 7 «Про індекси зміни вартості станом на 01 жовтня 2018 року» розмір пайової участі у реконструкції квартир АДРЕСА_1 (а.с. 16-23).

Так, правові та організаційні основи містобудівної діяльності в Україні визначені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону під будівництвом розуміється нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт об`єкта будівництва.

В свою чергу, замовником будівництва визначається фізична або юридична особа, яка має намір забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Частиною першою ст. 2 цього Закону зазначено, що плануванням і забудовою територій є діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів; реконструкцію існуючої забудови та територій; створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури.

Відповідно до абз. 1 ст. 1 Закону України «Про архітектурну діяльність» архітектурна діяльність - діяльність по створенню об`єктів архітектури, яка включає творчий процес пошуку архітектурного рішення та його втілення, координацію дій учасників розроблення всіх складових частин проектів з планування, забудови і благоустрою територій, будівництва (нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту) будівель і споруд, здійснення архітектурно-будівельного контролю і авторського нагляду за їх будівництвом, а також здійснення науково-дослідної та викладацької роботи у цій сфері.

Згідно з п. 3.21 Розділу 3 ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» реконструкція це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його технікоекономічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкту в цілому або його частин.

Оскільки ОСОБА_1 є замовником реконструкції квартири АДРЕСА_1 , то є і замовником будівництва у розумінні норм Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Закону України «Про архітектурну діяльність».

Статтею 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» було регламентовано правовідносини у сфері пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту. Вказана стаття була чинною до 01.01.2020 року.

Так, відповідно до ч. 2 цієї статті замовник будівництва, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту відповідно до ч. 3 вказаної статті полягала у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

В свою чергу, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначався у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Таким чином, зі змісту статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» вбачалось, що у наведених у цьому законі випадках перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту є обов`язком, а не правом забудовника, який виникає на підставі положень закону, а положення договору лише визначають суму, що належить до перерахування.

Укладення в таких випадках договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, який опосередковує відповідний платіж, було обов`язковим на підставі закону.

Разом з тим, з 01.01.2020 року набули чинності норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» від 20.09.2019 року, якими статтю 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виключено.

Розділом ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» врегульовано порядок залучення замовників будівництва у створенні і розвитку інфраструктури населеного пункту на 2020 рік.

Згідно з п. 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» договори про сплату пайової участі, укладені до 01.01.2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання.

Крім того, з 01.01.2020 року у замовників будівництва відсутній обов`язок укладати з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Однак, на підставі п.п. 3 п. 3 ч. 2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень вказаного вище Закону замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва.

Відповідно до п. 2.1. Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова № 989, затвердженого рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 24.12.2019, визначено умови та встановлено процедуру залучення розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури на території міста Харкова, крім вичерпного переліку випадків, передбаченого Законом та Порядком.

Пунктом 4.1. Порядку № 989 визначено, що неукладення замовником договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Харковадо прийняття об`єкта в експлуатацію не звільняє замовника від обов`язку укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Харкова, у тому числі й після введення об`єкта будівництва в експлуатацію.

Таким чином, розділ II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» № 132-IX та Порядку № 989 обов`язок взяття пайової участі у розвитку інфраструктури відповідного населеного пункту покладено саме на замовника такого будівництва.

Згідно з пунктом 4 частини 2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття об`єкта в експлуатацію.

Проте, в порушення вищевказаних вимог відповідач пайову участь не сплатила, отримавши декларацію про готовність до експлуатації об`єкта «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 , яка зареєстрована в Реєстрі будівельної діяльності 11.02.2020 року за № ХК 72.

Крім того, у вказаній декларації в розділі «Пайова участь» інформацію щодо сплати пайової участі при реконструкції даного об`єкта також не зазначено.

У зв`язку із викладеним вище, ОСОБА_1 не виконано обов`язку зі сплати до місцевого бюджету пайової внеску у розвиток інфраструктури міста Харкова під час реконструкції квартири АДРЕСА_1 , що є підставою для стягнення з відповідача вказаної заборгованості у судовому порядку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 року у справі № 643/21744/19 у аналогічних правовідносинах дійшла до висновку, що замовник будівництва, який без достатньої правової підстави за рахунок власника земельних ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити у вигляді пайового внеску у розвиток інфраструктури населеного пункту, зобов`язаний повернути ці кошти органу місцевого самоврядування на підставі ч. 1 ст.1212 ЦК України (п. 72 постанови).

При цьому, у відповідності до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч. 2 ст. 1212 ЦК України).

Відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Невиконання відповідачем свого обов`язку щодо сплати коштів пайової участі порушує права територіальної громади м. Харкова, перешкоджає належному здійсненню повноважень щодо створення і розвитку інфраструктури міста Харкова та має наслідком недоотримання коштів до місцевого бюджету, який, в тому числі, є матеріальною та фінансовою основою місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 327 Цивільного кодексу України у комунальній власності є майно, утому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Згідно з абз. 16 ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» бюджет місцевого самоврядування (місцевий бюджет) план утворення і використання фінансових ресурсів, необхідних для забезпечення функцій та повноважень місцевого самоврядування.

Частиною 4 ст. 61 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що самостійність місцевих бюджетів гарантується власними та закріпленими за ними на стабільній основі законом загальнодержавними доходами, а також правом самостійно визначати напрями використання коштів місцевих бюджетів відповідно до закону.

Враховуючи вищевказані норми, та встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Харківської міської ради є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно з ст. 141 ЦПК України,судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір по справі складає 2481,00 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та розділом II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», ст.ст. 327, 1212 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 268, 280-285 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги представника Харківської міської ради Василенка Ігоря Юрійовича до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів з пайової участі у розвитку інфраструктури міста Харкова - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 до бюджету розвитку Харківської міської територіальної громади (код класифікації доходів бюджету: 24170000, номер рахунку (IBAN) UA0020649, код отримувача ЄДПОУ: 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), одержувач: ГУК Харкові обл/МТГ Харків, безпідставно збережені кошти з пайової участі у сумі 65928,48 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Харківської міської ради (; 61003, м. Харків, м-н. Конституції, 7; реєстраційний рахунок: UA0032986, банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ) понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий