Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справ №711/1413/23
Провадження №2-о/711/100/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року суддя Придніпровського районного суду міста Черкаси Скляренко В.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, -

в с т а н о в и в:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 з 22.03.2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (момент смерті останнього).

В обґрунтування вимог в заяві зазначено, що встановлення факту родинних відносин необхідне їй для підтвердження наявності у неї права на спадкування та оформлення спадкових прав.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі суд зауважує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 3 ст. 15 ЦПК суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; 2) встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; 3) заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Згідно ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Отже, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Тобто визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Постановою Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

З вище наведеного вбачається, що встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні, можливе при умові, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Звернувшись до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим ОСОБА_2 заявниця вказує, що встановлення відповідного факту підтвердить наявність у заявниці права на спадкування, як у спадкоємця четвертої черги за законом. Також в заяві зазначено, що метою встановлення факту родинних відносин є оформлення спадкових прав заявниці.

Разом з тим, з заяви та доданих до неї документів вбачається, що спадщина відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_2 . З заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю заявниця звернулась до суду 06.03.2023р., тобто до спливу шестимісячного строку для подання спадкоємцями померлого заяви про прийняття спадщини. При цьому заявниця зазначає про наявність у померлого сина ОСОБА_3 , 1973р.н., тобто заявниця визнає факт наявності після смерті ОСОБА_2 спадкоємця першої черги. В цьому контексті суд звертає увагу, що здійснення заявницею права на спадкування, за умови підтвердження факту проживання з померлим однією сім`єю (четверта черга спадкування), залежить від волевиявлення спадкоємця першої черги (прийняття чи відмови від прийняття спадщини), оскільки спадкоємці закликають до спадкування в порядку черговості, внаслідок того, що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (ч. 2 ст. 1258 ЦК України).

Заявниця не зазначає чи зверталась вона до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та чи заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_2 . Проте аналіз змісту заяви свідчить, що звернення заявниці до суду з заявою про встановлення факту проживання з померлим однією сім`єю обумовлене необхідністю підтвердження такого факту судовим рішенням, щоб в подальшому подати таке рішення до нотаріуса для визнання заявниці спадкоємцем та оформлення за нею права на спадщину.

Натомість на момент вирішення судом питання про відкриття провадження у справі вже сплинув шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, а отже право заявниці на оформлення спадщини також є оспорюваним в силу визначеного законом публічного порядку прийняття спадщини. В цьому контексті слід звернути увагу, що заявниця має зареєстроване місце проживання, яке не збігається з фактичним місцем її проживання та місцем проживання померлого, а відтак прийняття нею спадщини поза межами шестимісячного строку після смерті спадкодавця можливе за умови підтвердження судовим рішенням фактичного прийняття заявницею спадщини після смерті ОСОБА_2 або за умови продовження судом строку для подання заяви про прийняття спадщини, тобто реалізація права заявниці на спадкування залежить від обставин, що підлягають вирішенню в порядку позовного провадження.

До того ж у зв`язку зі спливом строку для подання заяви про прийняття спадщини у територіальної громади, на території якої знаходиться нерухоме майно, що входить до складу спадщини, виникає право вимоги на спадкове майно, з огляду на встановлений ч. 1 ст. 1277 ЦК обов`язок такої громади звернутись до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою. Саме у зв`язку з цим за позовами про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини та про продовження строку для прийняття спадщини відповідачем має виступати територіальна громада, на території якої знаходиться спадкове майно, за умови відсутності інших спадкоємців, які виявили бажання прийняти спадщину.

Таким чином обставини, викладені в заяві, свідчать про невизнання та оспорювання прав заявниці на спадкування після смерті ОСОБА_2 , які на теперішній час можуть бути реалізовані лише в судовому порядку, оскільки залежать від ряду обставин (прийняття спадщини іншими особами, фактичне володіння спадковим майном тощо), а отже заявлені вимоги про встановлення факту не є безспірними і пов`язані із вирішенням спору про право.

За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України в даному випадку слід відмовити у відкритті провадження у справі оскільки з заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю вбачається спір про право.

До того ж слід звернути увагу, що до аналогічного висновку дійшов і Соснівський районний суд м. Черкаси, вирішуючи питання про відкриття провадження за даною заявою заявниці, внаслідок чого постановив ухвалу від 04.04.2023 року про відмову у відкритті провадження, яка не оскаржувалась і на теперішній час набрала законної сили.

Стосовно сплаченого заявницею судового збору, то необхідно звернути увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» судовий збір повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, у разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції. У зв`язку з відсутністю в матеріалах заяви такого клопотання питання про повернення судового збору не розглядається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 10, 11, 259-261, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Роз`яснити заявникові, що відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з такою самою заявою, проте вимоги заявника можуть бути розглянуті судом в порядку позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, але може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений і підписаний 22 травня 2023 року.

Суддя: В.М. Скляренко