"29" листопада 2023 р. Справа № 363/4911/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

29 листопада 2023 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лукач О.П.,

за участю секретаря Щур А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Вишгороді у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

7 вересня 2023 року до Вишгородського районного суду Київської області, через систему «Електронний суд» та за підписом представника позивача Карнауха І.О., надійшла вказана позовна заява, у якій позивач просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем, що зареєстрований 21 жовтня 2020 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро), після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище « ОСОБА_3 ».

В обґрунтування позовної заяви, зазначено, що 21 жовтня 2020 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №524 та видано свідоцтво про шлюб. Спільних дітей у них немає, пір про майно відсутній. Спільне життя у позивача з відповідачем не склалося, у зв`язку із погіршенням взаємовідносин та постійним непорозумінням, починаючи з квітня 2023 року позивач та відповідач фактично припинили подружнє життя та не мешкають разом, спільного господарства не ведуть. Позивач переконана, що подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе. Поновлювати шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства ні позивач ні відповідач наміру не мають. За роки сімейного проживання сторони втратили взаємне почуття любові один до одного, а тому їх сім`я фактично розпалась.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 7 вересня 2023 року, для розгляду зазначеного позову визначено головуючого суддю Лукач О.П.

Ухвалою суду від 11 вересня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження. Розгляд справи призначено на 09:30 23 жовтня 2023 року, про що повідомлено учасників провадження.

У призначене судове засідання учасники провадження не з`явились та, у зв`язку з відсутністю у матеріалах справи доказів належного повідомлення відповідача про день, час та місце розгляду справи, розгляд справи було відкладено на 29 листопада 2023 року о 09:30, про що сторін повідомлено судовими повістками та на сайті Вишгородського районного суду розміщено «Оголошення про виклик ОСОБА_2 до суду на

29 листопада 2023 року».

У призначене судове засідання учасник провадження не з`явились, при цьому

23 жовтня 2023 року, через систему «Електронний суд», до суду від представника позивача ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення рішення в заочному порядку не заперечує. Конверт, надісланий відповідачу на адресу зареєстрованого місця його проживання, із судовою повісткою про виклик до суду на 23 жовтня 2023 року, копією ухвали про відкриття провадження у справі, повернулися до суду без вручення адресату з причин «за закінченням терміну зберігання».

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності сторін, суд враховує наявність в матеріалах справи заяви представника позивача, положення статті 223 ЦПК України, вжиті судом заходи для забезпечення явки до суду відповідача, висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19, від 23.01.2023 у справі № 496/4633/18, щодо належного вручення судової повістки у випадку її повернення до суду без вручення з причин повернення «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», що отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду, а також та те, що відповідно до частини одинадцятої статті 128 ЦПК України, відповідач, з опублікуванням оголошення про його виклик до суду, вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Оскільки учасники провадження у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Враховуючи наявність умов, визначених у частині першій статті 280 ЦПК України, суд ухвалив: провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Статтею 174 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 з 21 жовтня 2020 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №524, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку із погіршенням взаємовідносин та постійним непорозумінням, починаючи з квітня 2023 року вони фактично припинили подружнє життя та не мешкають разом, спільного господарства не ведуть, спільне життя та збереження сім`ї неможливе.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-якої обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно з частиною першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно із статтею 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, проте, як встановлено судом, позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем, а відповідачем це не заперечується.

Позивач скористалася наданим правом та звернулася до суду з позовом у даній справі, наполягає на розірванні шлюбу.

Сторони не виявили бажання примиритись.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечитиме інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню.

За бажанням позивача, залишити їй прізвище « ОСОБА_3 ».

Керуючись статтями 21, 24, 56, 105, 110, 112-114 СК України, статтями 4, 12, 13, 77, 81, 141, 258, 259, 263-265, 274, 280-284 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який зареєстровано 21 жовтня 2020 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №524.

За бажанням позивача, залишити їй прізвище « ОСОБА_3 ».

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ID-паспорт № НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , ID-паспорт № НОМЕР_5 , адреса реєстрації:

АДРЕСА_2 .

Суддя О.П. Лукач