Справа № 754/9340/23
У Х В А Л А

Іменем України

13 листопада 2023 року Деснянський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Зотько Т.А.

за участю секретаря судового засідання Нагорної Н.В.,

представника суб`єкта оскарження Павленка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Приватного виконавця Бережного Ярослава Вікторовича, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва зі скаргою на дії Приватного виконавця Бережного Ярослава Вікторовича щодо відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №2-4524 від 22.08.2011 року виданого Деснянським районним судом м. Києва; скасування постанови про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 від 02.11.2022 року.

Заява обґрунтована тим, що Деснянським районним судом м. Києва від 07.12.2009 року було ухвалено рішення. На підставі якого було видано виконавчий лист №2-4524 від 22.08.2011, строк пред`явлення до виконання виконавчого листа визначено до 16.12.2012 року. 27.04.2015 року, виконавчий лист був не прийнятий до виконання через обставини, що виключають здійснення виконавчого провадження. А тому, даний виконавчий лист не підлягає виконанню. До того ж, перед цим помітка про вчинення виконавчих дій по виконавчому листу датувалась 23.12.2014 роком. Строк до пред`явлення виконавчого листа був продовжений до 23.12.2017 року. З урахуванням встановлених на той час обмежень щодо строку здійснення виконавчого провадження (шість місяців), строк для здійснення виконавчого провадження, з урахуванням останнього дня строку можливості пред`явлення виконавчого листа, закінчився через пів року після 23.12.2017 року, тобто 23.06.2018 року. Тоді як відмітка про його виконання відсутня. При цьому, відмітка про повернення виконавчого листа від 29.06.2021 року вказує на те, що на виконання виконавчий лист був пред`явлений з пропущенням строку, а тому станом на 23.06.2018 року виконавчий лист є таким, за яким закінчився строк для пред`явлення. Разом з тим, в матеріалах справи відсутнє звернення стягувача про поновлення строку судом або про усунення підстав за п.8 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження». А тому на підставі вказаного, Приватний виконавець Бережний Я.В. безпідставно відкрив виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4524 від 22.08.2011 року виданого Деснянським районним судом міста Києва, свідчить про протиправність оскаржуваних дій приватного виконавця, а відтак є необхідність скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 02.11.22 року. Отже, на підставі викладених обставин, заявниця звернулася до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 13.07.2023 року вказану скаргу було прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні.

Одночасно судом було витребувано від Приватного виконавця Бережного Ярослава Вікторовича (місцезнаходження: м. Київ, пров. І.Козловського, буд. 4, оф.1) належним чином посвідчену копію матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 02.11.2022.

19.07.2023 на адресу суду від Приватного виконавця Бережного Ярослава Вікторовича надійшов відзив на скаргу, зі змісту якого заперечує проти задоволення поданої скарги та просить суд відмовити у її задоволенні. Разом з відзивом надав витребувані ухвалою суду матеріали виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 02.11.2022.

Згідно ухвали суду від 18.09.2023 на підставі поданого представником заявниці - адвокатом Бланар В.М. письмового клопотання було витребувано від Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином засвідчені копії: постанов про відкриття виконавчих проваджень на підставі виконавчого листа №2-4524 від 22.08.2011 року, виданого Деснянським районним судом м.Києва; постанов про закриття виконавчих проваджень на підставі виконавчого листа №2-4524 від 22.08.2011 року, виданого Деснянським районним судом м.Києва.

Відповідно до наданої інформації Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві зазначив, що строк зберігання виконавчих документів становить 3 роки.

В судове засіданні представник заявниці не з`явилась, про розгляд справи повідомлена судом належним чином.

Представник суб`єкта оскарження - адвокат Павленко С.В., у судовому засіданні проти вимог скарги заперечував у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у відзиві, поданому Приватним виконавцем Бережним Я.В., згідно з яким приватний виконавець не погоджується із обставинами викладеними у скарзі боржника, вважає їх протиправними та такими, що суперечать вимогам закону. Крім того зазначає, що повернення виконавчого документа без виконання не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах строку. А відтак посилання заявника на той факт, що шестимісячний строк для пред`явлення до виконання виконавчого документу закінчився, не дає підстав для завершення виконавчого провадження як вичерпано шестимісячний строк встановлений для виконання вимог виконавчого документу, а тому просить суд відмовити у задоволенні вимог скарги.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вислухавши пояснення представника суб`єкта оскарження - адвоката Павленка С.В., дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про необґрунтованість скарги та відмову у її задоволенні, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та у порядку, встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Судом встановлено, що 07.12.2009 року на виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва видано виконавчий лист №2-4524 від 22.08.2011 року.

Строк пред`явлення до виконання виконавчого листа визначено до 16.12.2012.

02.11.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Бережним Я.В. ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1.

02.11.2022 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Бережним Я.В. ухвалено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

02.11.2022 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Бережним Я.В. ухвалено постанову про арешт майна боржника.

02.11.2022 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Бережним Я.В. ухвалено постанову про стягнення з боржника основної винагороди.

30.05.2023 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Бережним Я.В. ухвалено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1, 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Згідно із ч. 1, 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Згідно ч. 4, 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Згідно з вимогами п.8 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» , Державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Як вбачається з копії листа Начальника Деснянського ВДВС у м.Києві ЦМУМЮ (м.Київ), 27.04.2015 державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження саме відповідно до п.8 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому копії постанови від 27.04.2015 про відмову у відкритті виконавчого провадження та постанови про повернення виконавчого листа суду ані представником заявниці, ані Начальником Деснянського ВДВС у м.Києві ЦМУМЮ (м.Київ) надано не було.

Відповідно до статті 129 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення «Конституційного Суду України від 25.04.2012 року №11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 04.12.2018 року у справі №5011-33/18786-2012, Постанові Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі №327/378/16-ц, Постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №2-н-148/09.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду від 07.12.2009 року, на підставі якого 22.08.2011 Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №2-4524, на даний час не виконане, суд дійшов висновку, що жодних передбачених Законом України «Про виконавче провадження» підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження не встановлено, а відтак вимоги скарги є необґрунтованими, доводи боржника спростовуються наявними матеріалами виконавчого провадження.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, суд в задоволенні скарги відмовляє.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 18, 76-81, 89, 258-260, 268, 273, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Приватного виконавця Бережного Ярослава Вікторовича- залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 27.11.2023.

Суддя: