Справа № 299/6509/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 травня 2023 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Джуга С.Д., Куштан Б.П.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник адвокат Нечаєв Валерій Валерійович на рішення Виноградівського районного суду від 21 лютого 2023 року у справі № 299/6509/22 (Головуючий: Надопта А.А.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 20 жовтня 2018 року по 12 вересня 2022 року вона з відповідачем ОСОБА_2 перебували у шлюбі, від якого у них є спільна дитина син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Виноградівського районного суду від 12 вересня 2022 року по справі №299/2670/22 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

На даний час сторони проживають окремо, дитина проживає разом із позивачкою ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні. Сама позивачка працює на відділенні Нової Пошти, матеріальної допомоги від держави не отримує.

Позивачка зазначає, що відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання спільної дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатного віку, працює в магазині «Рато» в м. Виноградові та отримує значний дохід.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 , аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути аліменти на її утримання ОСОБА_1 у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішенням Виноградівського районного суду від 21 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 28.11.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

У порядку ст.367 ЦПК України допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

У решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 інтереси якої представляє адвокат Нечаєв В.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині стягнення аліментів на дитину змінити, стягнувши з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини у розмірі 5 000 грн., а в частині стягнення аліментів на утримання матері дитини ОСОБА_1 скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким дану позовну вимогу задовольнити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що 3 000 грн. аліментів які задовольнив суд недостатньо для повноцінного утримання дитини, оскільки Індекс інфляції в Україні за 2022 рік зріс на 26,6 %. При цьому позивачці достеменно відомо про дохід відповідача у 20 000 грн. щомісячно. Одночасно, просить суд врахувати те, що відповідач з червня 2022 року не надав позивачці та їх дитині жодної гривні допомоги. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання матері дитини, то суд у даному випадку повністю ухилився від свого обов`язку щодо вмотивованості судового рішення.

Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 01 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та надано учасникам справи строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 20 жовтня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народилася дитина ОСОБА_3 .

Рішенням Виноградівського районного суду від 12 вересня 2022 року розірвано шлюб укладений 20 жовтня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у Виноградівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Виноградівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є батько ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Статею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, та застосовується, зокрема, для загальної оцінки рівня життя в Україні, що є основою для реалізації соціальної політики та розроблення окремих державних соціальних програм (ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум»).

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлено з 1 січня 2272 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року4, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів враховано, що відповідач є особою працездатного віку, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дітей і відповідач має обов`язок брати участь в утриманні своєї дитини та обгрунтовано стягнув з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 3 000 грн. і такий розмір аліментів відповідає вимогам розумності, справедливості та є необхідним та достатнім для забезпечення належного утримання дитини, разом із тим, співмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач отримує дохід 20000 грн. щомісяця, а тому має змогу сплачувати аліменти у розмірі 5 000 грн. колегія суддів відхилає, оскільки таке не підтверджено жодними доказами.

Частинами 1, 6 ст. 81 ЦПК україни встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення аліментів на утримання матері, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Згідно з чч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

З урахуванням зазначеного, необхідною умовою утримання жінки, з якою проживає дитина, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

У свою чергу, жодних доказів у підтвердження можливості ОСОБА_2 сплачувати аліменти на утримання дружини, позивачкою не надано. Не підтверджено доказами те, що відповідач отримує доходи про які йдеться в апеляційній скарзі. Також не надано підтвердження того, що дійсно дитина проживає саме з матір`ю.

За таких обставин, суд першої інстанції, вірно вважав, що позивачем не надано належні і допустимі докази щодо доведення обставин, на яких грунтуються вимога щодо стягнення аліментів на її утримання, та обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні такої вимоги.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не має.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник адвокат Нечаєв Валерій Валерійович залишити без задоволення.

Рішення Виноградівського районного суду від 21 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 травня 2023 року.

Головуючий

Судді: