КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 369/5761/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/6915/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврюшенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 грудня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Волчка А.Я., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Борщагівської сільської ради про позбавлення батьківських прав, зміну прізвища дитини, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити прізвище дитини на « ОСОБА_4 » та зобов`язати відділ ДРАЦС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві внести зміни до актового запису № 940 про народження дитини ОСОБА_3 , змінивши в графі прізвище на « ОСОБА_4 ».

На обґрунтування позову зазначила, що сторони є батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя подружжя не склалося і рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 14 березня 2019 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2019 року з відповідача на користь позивача на утримання дитини стягнуто аліменти та визначено місце проживання дитини з матір`ю. Дитина проживає з матір`ю та перебуває на повному її утриманні, водночас відповідач має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 42 792,47 грн.

Після розірвання шлюбу між сторонами, батько не виявляє батьківської турботи по відношенню до дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не спілкується з нею. Відповідач цілком втратив цікавість до своєї дитини, не цікавиться її життям, успіхами у навчанні, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини. Таким чином, відповідач порушує свій обов`язок піклуватися про дитину, що є порушенням вимог ст. 150 СК України. Вважає, що зазначені фактори можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, при чому позивач жодних перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні батьку не чинила, а тому відповідач свідомо не бажає брати участь у житті дитини (а.с. 1-8).

У серпні 2021 року відповідач подав до суду відзив, у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Щодо заборгованості по аліментах, відповідач зазначив, що така заборгованість утворилась у зв`язку з тим, що рішення про стягнення аліментів від 16 жовтня 2019 року набрало законної сили 16 листопада 2019 року, про ухвалення рішення відповідачу було не відомо, від сплати аліментів не ухиляється. Зазначив, що він, як батько дитини піклується про неї та цікавиться її життям. Після розірвання шлюбу позивач з донькою переїхали жити до майбутнього чоловіка позивачки ОСОБА_5 . Відповідач неодноразово звертався до позивачки з проханням зустрітися з донькою та провести з нею час, проте, позивач зазначала, що не може відпустити доньку з відповідачем, а в гості до майбутнього чоловіка запросити не може. Вказував, що позивач не навела обґрунтованих підстав для позбавлення його батьківських прав та зміни прізвища дитини (а.с. 38-40).

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 грудня 2022 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Борщагівської сільської ради, про позбавлення батьківських прав - відмовлено (а.с. 135-139).

Не погодившись з рішенням районного суду, 27 лютого 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Єрмак О.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати рішення суду в частині позовних вимог про зміну прізвища ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на « ОСОБА_4 » та зобов`язання відділу ДРАЦС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві внести зміни до актового запису № 940 про народження дитини ОСОБА_3 , та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в цій частині, а в іншій частині рішення суду залишити без змін (а.с. 146-150).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції жодним чином не мотивував відмову у задоволенні позовних вимог щодо зміни прізвища дитини. Крім того, судом не конкретизовано, які саме докази свідчать про наявність інтересу батька до виховання своєї доньки. При цьому, позивачем було надано до суду достатньо доказів, які підтвердили факт ухилення батька від виконання батьківських обов`язків. Навіть з урахуванням висновку суду про недоцільність позбавлення батьківських прав, суд мав достатньо підстав для вирішення питання зміни прізвища дитини, адже в судовому засіданні було встановлено, що внаслідок ухилення батька від належного виконання своїх обов`язків, дитина вже не відчуває до батька прив`язаності, не звернув уваги на те, що дитина в повній мірі вже відчуває себе частиною нової сім`ї, та не врахував, що зміна прізвища дитини відповідатиме її інтересам. Таким чином, судом не застосовано положення ст. 148 СК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду залишити без змін (а.с. 177).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Єрмак О.В. підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити. представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Башловка А.М. заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Інші особи, які беруть участь у справі, до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. Факт належного сповіщення ОСОБА_1 підтвердив в суді апеляційної інстанції її представник - адвокат Єрмак О.В., належне сповіщення ОСОБА_2 його представник - адвокат Башловка А.М. не заперечував про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання. Треті особи були сповіщені врученням повідомлень завчасно їх уповноваженим особам про що є відмітки працівників пошти про вручення поштових відправлень (а.с. 168-176, 188-189).

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності того, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини та умисно ухиляється від виконання своїх обов`язків з утримання дитини, при цьому, судом встановлено, що проявляє інтерес до життя доньки, а наявність заборгованості по сплаті аліментів не є достатньою підставою для позбавлення його батьківських прав.

Колегія суддів погодилась з таким висновком суду виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно Відділом ДРАЦС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 01 квітня 2014 року складено відповідний актовий запис № 940. Батьками дитини зазначено: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_6 (а.с. 13).

13 вересня 2019 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим Дніпровським районним у місті Києві відділом ДРАЦС Головного територіального управління у місті Києві. Після реєстрації шлюбу позивач отримала прізвище « ОСОБА_4 » (а.с. 14).

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2019 року у справі № 754/6651/19 визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_6 та вирішено стягувати з ОСОБА_2 на утримання дитини аліменти в розмірі частини усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 07 травня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 15-16).

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментах від 14 квітня 2021 року № вих.35477, виданої Святошинським районним ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 станом на 01 квітня 2021 року має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 42792,47 грн. (а.с. 25).

Відповідно до висновку дослідження психоемоційного стану ОСОБА_3 та оцінки дитячо-батьківський відносин, складеного приватною психологічною практикою ОСОБА_7 , дитина не відчуває емоційної близькості до батька, дівчина знає, що батько є, однак не має щодо нього позитивних очікувань, проте відчуває острах. Негативних наслідків, будь-яких душевних переживань від позбавлення батьківських прав ОСОБА_8 не матиме (а.с. 76-79).

Згідно з висновком щодо визначення недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № 6/12 від 25 січня 2022 року, складеного виконавчим кабінетом Борщагівскої сільської ради Бучанского району Київської області, орган опіки та піклування на теперішній час вважає за недоцільне позбавити батьківських прав громадянина ОСОБА_2 відносно його малолітньої донки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 89-90).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, провадження № 61-36905св18.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погодилась з висновком районного суду, що не доведено винної поведінки відповідача, як батька дитини, щодо умисного ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків чи здійснення ним неправомірних дій відносно дитини, натомість відповідач показав, що бажає приймати участь у вихованні доньки.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено.

За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також того, що батько дітей проти позбавлення батьківських прав заперечує, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Крім позбавлення батьківських прав, у позовній заяві позивач просила змінити прізвище дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на « ОСОБА_4 » та зобов`язати відділ ДРАЦС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві внести зміни до актового запису № 940 про народження дитини ОСОБА_3 , змінивши в графі прізвище на « ОСОБА_4 ».

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що відмовивши у задоволенні позову повністю суд першої інстанції належним чином не мотивував відмову у задоволенні вказаних позовних вимог щодо зміни прізвища дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою.

Так, за згодою сторін прізвище дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визначено як « ОСОБА_10 ».

13 вересня 2019 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим Дніпровським районним у місті Києві відділом ДРАЦС Головного територіального управління у місті Києві. Після реєстрації шлюбу позивач отримала прізвище « ОСОБА_4 » (а.с. 14).

Малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 та вітчимом ОСОБА_5 .

За змістом ч. 3 ст. 148 СК України у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років.

У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини (ч. 5 ст. 148 СК України).

Верховним Судом в постанові від 02 червня 2021 року в справі № 759/2921/18 викладено правовий висновок, згідно з яким інтереси дитини є пріоритетним і визначальним для вирішення спору щодо зміни прізвища дітей. При вирішенні справи про зміну прізвища дитини необхідно також враховувати стосунки, які існують між дитиною та її батьками, в тому числі й з тим із батьків, хто проживає окремо.

Судом першої інстанції було задоволено клопотання позивача про заслуховування думки дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо зміни прізвища. Так, у судовому засіданні 09 грудня 2022 року за участю психолога ОСОБА_11 було заслухано думку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на питання суду щодо бажання змінити прізвище, відповіла « Хочу прізвище як у мами та тата - « ОСОБА_4 », не хоче бути « ОСОБА_10 », що підтверджується звукозаписом судового засідання (а.с. 133-134).

Суд апеляційної інстанції зважив на те, що дитина має більшу прихильність до того з батьків, з ким фактично проживає, що певним чином впливає на формування думки дитини.

При цьому, позивачем у позові не зазначено об`єктивних обставин, які б свідчили про необхідність зміни прізвища дитини, та відповідність зміни інтересам дитини, а також те, що зміна прізвища буде відповідати психологічному та гармонійному розвитку дитини.

Вказані обставини не встановлені також і судом під час розгляду справи.

Дитина досягла 9 років, навчається в школі, звикла до свого прізвища.

Крім того, батько дитини - відповідач ОСОБА_2 заперечує щодо зміни прізвища дитини.

Виходячи з інтересів дитини та за відсутністю зазначених позивачем обставин, які свідчать про необхідність змінити прізвище дитини, колегія суддів дійшла висновку, що така вимога позовної заяви задоволенню не підлягає. При цьому, на думку колегії суддів, за досягненням певного віку дитина зможе самостійно визначитись з необхідністю зміни прізвища.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині вимог щодо зміни прізвища дитини слід змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 грудня 2022 року -змінити в частині позовних вимог про зміну прізвища дитини, виклавши мотивувальну частину рішення в цій частині в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 26 травня 2023 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова