ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/3279/21 Номер провадження 22-ц/814/2927/23Головуючий у 1-й інстанції Ситник О.В. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Дряниці Ю.В.,

суддів: Пилипчук Л.І., Прядкіної О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 грудня 2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 ,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом. Вказувала, що має двох дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначала, що проживає одна, має проблеми зі здоров`ям та перебуває у скрутному матеріальному становищі. Молодший син ОСОБА_2 допомагає їй з вирішенням побутових питань, позаяк, старший син ОСОБА_2 жодної допомоги їй не надає. У зв`язку з наведеним, просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання непрацездатної матері в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, починаючи з дня пред`явлення даного позову до смерті ОСОБА_1 .

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 грудня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь його непрацездатної матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі 1/10 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до смерті ОСОБА_1 .

Вирішено питання відшкодування судових витрат.

Рішення оскаржила позивач, яка в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення, ухваливши нове, яким у задоволенні позову відмовити. Вважає, визначений судовим рішення розмір аліментів не є достатнім для забезпечення її потреб.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з підстав, передбачених ст. 375 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має двох синів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки про доходи, ОСОБА_1 є пенсіонеркою за віком та отримує пенсію у середньому 3 024, 84 грн. на місяць.

Наявні в матеріалах справи копії медичних документів підтверджують факту наявності у ОСОБА_1 ряду захворювань, які вимагають відповідної терапії.

Відповідач ОСОБА_3 є сином позивачки ОСОБА_4 , який досяг повноліття та є працездатною особою.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є працездатним. Працює в КП «Виївський метрополітен» на посаді машиніста електропоїзда. Має стабільний дохід, який у середньому за січень-жовтень 2022 року склав 27 356 грн. 70 коп.

ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 , має неповнолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як син непрацездатної матері, яка потребує матеріальної допомоги, зобов`язаний сплачувати на її користь аліменти, при цьому, виходячи з принципів законності, об`єктивності, розумності та справедливості, присудив аліменти у розмірі 1/10 частини від доходу відповідача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.

Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина..

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.

Положеннями ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі N 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо.

При визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей.

Так, при визначенні розміру аліментів, суд першої інстанції врахував наявність у позивача доходу у вигляді пенсії, що перевищує прожитковий мінімум, а також матеріальний стан відповідача, наявність у нього на утриманні неповнолітньої дитини та непрацевлаштованої дружини.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що позивач має іншого повнолітнього сина, який також несе рівнозначний обов`язок по матеріальній підтримці матері, яка її потребує.

Та обставина, що, за твердженнями позивача, молодший син ОСОБА_2 , надає їй фізичну допомогу на побутовому рівні - не звільняють його від обов`язку на рівні з іншим повнолітнім сином позивача надавати матері матеріальну допомогу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що з урахуванням отримуваного позивачем доходу у вигляді пенсії, стягнутого оскаржуваним судовим рішення розміру аліментів, а також враховуючий рівнозначний обов`язок іншого повнолітнього сина утримувати непрацездатну матір - визначений судовим рішення розмір аліментів є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги, що суд фактично вдався до припущень, що пред`явлення до виконання виконавчого листа по стягненню з відповідача аліментів на неповнолітню дочку призведе до погіршення його матеріального стану - не спростовують правильності оскаржуваного судового рішення, оскільки обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини її батьками є імперативним і передбачений законом, а тому перебування на утриманні відповідача неповнолітньої дитини саме по собі зумовлює несення ним відповідних витрат.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для його скасування колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Ю. В. Дряниця

Судді Л. І. Пилипчук

О. В. Прядкіна