Дата документу 23.05.2023 Справа № 317/2521/14-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/1095/23 Головуючий у 1-й інстанції: Ткаченко М.О.
Є.У.№ 317/2521/14 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Подліянова Г.С.,

Маловічко С.В.

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу в.о. керівника Запорізької окружної прокуратури Запорізької області на постанову державного виконавця Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гінатуліної Аліни Рафаелівни про закінчення виконавчого провадження від 20.12.2022, стягував: Запорізька обласна державна адміністрація, боржник ОСОБА_1 ,

за апеляційною скаргою Головного державного виконавця Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гінатуліної Аліни Рафаелівни на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 29 березня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року в.о. керівника Запорізької окружної прокуратури Запорізької області звернувся до суду зі скаргою на постанову про закінчення виконавчого провадження.

Зазначав, що постановою Запорізького апеляційного суду від 26.02.2019 у справі №317/2521/14-ц, залишеною без змін постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 16.11.2020, позов прокурора Запорізького району Запорізької області в інтересах держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації до Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_1 , Реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області задоволено частково. Серед іншого, зобов`язано ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку (кадастровий номер :07:002:0984), площею 0,1881 га, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу дерев`яної альтанки, басейну та металевого паркану.

У подальшому прокурором одержано виконавчий лист, який пред`явлено до примусового виконання та на підставі якого державним виконавцем Запорізького ВДВС 08.05.2019 відкрито виконавче провадження №59052985.

27.12.2022 прокурор Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ознайомився із матеріалами виконавчого провадження №59052985.

У постанові про відкриття виконавчого провадження від 08.05.2019 державним виконавцем, зокрема, вказано про необхідність боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Надалі, 22.07.2020 державним виконавцем на адресу, зазначену у виконавчому листі, ОСОБА_1 скеровано вимогу про зобов`язання у строк до 02.08.2019 виконати рішення суду.

Через півроку, 23.01.2020, на адресу боржниці знову скеровано вимогу про зобов`язання у строк до 06.02.2020 виконати рішення суду. Матеріали виконавчого провадження також містять декілька актів про здійснення виїздів за адресою розташування земельної ділянки.

Протягом майже трьох років дієвих заходів примусового виконання рішення та фінансування витрат виконавчого провадження за рахунок коштів Державного бюджету державним виконавцем не вживалося.

Лише після звернення прокурора 12.10.2022 до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця останнім оновлено вимоги стягувачу та боржнику про явку для виконання судового рішення, та постановами від 24.11.2022 та 20.12.2022 на боржника накладено штраф у зв`язку з невиконанням судового рішення. 20.12.2022, державним виконавцем складено акт про невиконання боржницею судового рішення, на адресу Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області скеровано подання (повідомлення про злочин в порядку ст. 214 КПК України) та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Під час ознайомлення прокурором із матеріалами виконавчого провадження встановлено, що виконавчий документ до суду, який його видав, не надсилався, оригінал виконавчого листа станом на 27.12.2022 знаходиться в матеріалах виконавчого провадження.

Посилаючись на вказані обставини, прокурор просив визнати неправомірною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 20.12.2022, винесену державним виконавцем Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у виконавчому провадженні №59052985; зобов`язати державного виконавця Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відновити виконавче провадження №59052985.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 29 березня 2023 року скаргу в.о. керівника Запорізької окружної прокуратури Запорізької області на постанову про закінчення виконавчого провадження від 20.12.2022 р., задоволено частково.

Визнано неправомірною та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 20.12.2022 р., винесену державним виконавцем Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у виконавчому провадженні № 59052985.

Відмовлено у задоволенні скарги в частині зобов`язання державного виконавця Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відновити виконавче провадження № 59052985.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині задоволення скарги, Головний державний виконавець Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гінатуліна А.Р. подала апеляційну скаргу безпосередньо до районного суду, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, та постановити нову про відмову у задоволені скарги.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що під час постановлення оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції не врахував той факт, що без боржника ОСОБА_1 виконати судове рішення не можливо, а державним виконавцем виконанні всі можливі дії та застосовані всі заходи у відповідності до норм ЗУ «Про виконавче провадження» для виконання судового рішення. Дії державного виконавця, які оскаржує в.о. керівником Запорізької окружної прокуратури Запорізької області є цілком законні та обґрунтовані, а виконання судового рішення не можливе не через незаконні дії державного виконавця, а через незаконні дії боржника.

У відзиві на апеляційну скаргу прокурор зазначив, що оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи державного виконавця і заперечення прокурора, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частково задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив із того, що та обставина, що саме боржник за судовим рішенням зобов`язаний вчинити певні дії, не свідчить про те, що у разі невиконання цього рішення саме боржником воно не можу бути виконано без його участі відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 63 Закону «Про виконавче провадження». Судове рішення хоча і зобов`язує саме боржника вчинити певні жії, однак не є нерозривно пов`язаним із особою боржника та не унеможливлює виконання цього рішення без його участі шляхом вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання, враховуючи встановлені судом обставини невиконання його у добровільному порядку та свідоме ухилення боржника від його виконання.

Колегія суддів вважає вказані висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» унормовано, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що 08.05.2019 державним виконавцем Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Шваковою А.А. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку, кадастровий номер :07:002:0984 площею 0,1881 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу дерев`яної альтанки, басейну та металевого паркану (а.с.9)

24.11.2022 заступником начальника Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Косіновим І.В, винесено постанову про накладення штрафу, за невиконання рішення суду на боржника ОСОБА_1 штраф на користь держави у розмірі 1700 грн. та зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення (а.с.10-11).

20.12.2022 державним виконавцем Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гінатуліною А.Р. був складений акт, що враховуючи вимоги закону, виконавець не має права примусово входити на територію будинку, що належить фізичній особі без відповідної ухвали суду при примусовому проникненні до житла боржника, листом від 05.12.2022 стягувач повідомив про відсутність можливості фінансування витрат виконавчого провадження, вартість робіт щодо примусового відчинення замків стартує від 700,00 грн. по м. Запоріжжя згідно оголошень, для демонтажу об`єктів визначених виконавчим документом необхідно було б залучати спеціалізовані організації на платній основі, а тому, оскільки стягувач відмовився від авансування витрат виконавчого провадження, рішення суду не може бути виконане без участі боржника (а.с.12-15).

20.12.2022 державним виконавцем Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гінатуліною А.Р. була винесена постанова про накладення штрафу на ОСОБА_1 за невиконання рішення суду (а.с.10-11).

20.12.2022 державним виконавцем Гінатуліною А.Р. було направлено подання Запорізькому РУП ГУНП в Запорізькій області розглянути питання щодо порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за невиконання рішення суду виконавчого листа №317/2521/14-ц, виданого 09.04.2019 Запорізьким апеляційним судом (а.с.16-17).

20.12.2022 державним виконавцем Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гінатуліною А.Р. була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження №59052985 про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку, кадастровий номер :07:002:0984 площею 0,1881 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу дерев`яної альтанки, басейну та металевого паркану, оскільки стягувач відмовився від авансування витрат виконавчого провадження, рішення суду не може бути виконано без участі боржника (а.с.18-19).

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За змістом статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша цієї статті). Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої цієї статті). Виконавець під час здійснення виконавчого провадження, зокрема, має право безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції та інших осіб; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (пункти 5, 6, 15, 16 та 22 частини третьої цієї статті).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, встановлено статтею 63 Закону № 1404-VIII.

Відповідно до частин першої та другої цієї статті за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною третьою цієї статті виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом (абзац другий частини третьої статті 63 Закону № 1404-VIII).

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (абзац третій частини третьої статті 63 Закону № 1404-VIII).

Отже, відповідно до частини третьої статті 63 Закону № 1404-VIII повторне невиконання боржником рішення суду, яке може бути виконано без його участі, має наслідком надіслання державним виконавцем органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, а також вжиття заходів примусового виконання рішення суду. Водночас, у разі невиконання рішення суду, яке не може бути виконане без участі боржника, державний виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (див. підпункт 8.2 постанови КГС ВС від 25.09.2020 у справі № 924/315/17).

В обох випадках, про які йдеться в абзацах другому та третьому частини третьої статті 63 Закону № 1404-VIII, виконавець має звернутись до органу досудового розслідування з повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення. Однак ухвалити постанову про закінчення виконавчого провадження після такого звернення виконавець може лише у разі невиконання боржником рішення суду, яке не може бути виконане без його участі (абзац третій частини третьої статті 63 Закону № 1404-VIII). Якщо ж судове рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець після відповідного звернення до правоохоронних органів не закінчує виконавче провадження, а продовжує вживати передбачені Законом № 1404-VIII заходи, спрямовані на примусове виконання такого рішення.

При цьому накладення штрафів і направлення подання (повідомлення) правоохоронним органам про притягнення боржника до кримінальної відповідальності самі собою не є достатніми заходами з виконання судового рішення. Звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не означає, що виконавець вжив усіх можливих заходів для виконання рішення суду, а свідчить лише про вжиття ним передбачених законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.

Такі висновки узгоджуються із висновками, які викладені у постанові КЦС ВС від 22.06.2022 у справі № 607/2547/20.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (рішення Конституційного Суду України №18-рп/2012 від 13.12.2012).

Невиконання рішення суду, що набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дій, що є недопустимим з огляду на положення статті 129-1 Конституції України.

Пункт 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14-19 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (частини друга, третя статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував той факт, що без боржника ОСОБА_1 виконати судове рішення неможливо, а державним виконавцем виконанні всі можливі дії та застосовані всі заходи у відповідності до норм ЗУ «Про виконавче провадження» для виконання судового рішення є такими, що суперечать нормам чинного законодавства.

Адже, та обставина, що саме ОСОБА_1 за судовим рішенням зобов`язана вчинити певні дії, не свідчить про те, що у разі невиконання цього рішення саме боржницею, воно не може бути виконано без її участі відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 63 Закону, оскільки судове рішення хоч і зобов`язує саме боржницю вчинити ці дії, однак, не є нерозривно пов`язаним з особою боржниці та не унеможливлює виконання цього рішення без її участі шляхом вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання, враховуючи встановлені судом обставини невиконання його у добровільному порядку та свідоме ухилення ОСОБА_1 від його виконання. Відсутність можливості авансування витрат виконавчого провадження стягувачем не може бути тією обставиною, яка свідчить про неможливість виконання рішення суду без участі боржника.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано положення ст. 43 Закону України «Про виконавче провадження», частиною першої якої передбачено обов`язок стягувача здійснювати авансування витрат виконавчого провадження, є неспроможними.

Відповідно до вказаної норми, у разі, якщо витрати на залучення до проведення виконавчих дій суб`єктів господарювання на платній основі, виготовлення технічної документації на майно, здійснення витрат на валютообмінні фінансові операції та інших витрат, пов`язаних із перерахуванням коштів, перевищують суму сплаченого авансового внеску, стягувач зобов`язаний додатково здійснити авансування таких витрат

В свою чергу, відповідно до ч. З ст. 43 Закону з метою забезпечення провадження виконавчих дій виконавець може здійснювати інші витрати виконавчого провадження, крім встановлених Міністерством юстиції України, за умови їх обов`язкового авансування стягувачем.

Також, відповідно до абз. 1, 3 ч. З ст. 42 Закону витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті (авансовий внесок стягувача та стягнуті з боржника кошти на витрати виконавчого провадження). Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5 затверджено види та розміри витрат виконавчого провадження, відповідно до якого, до видів витрат виконавчого провадження віднесено, зокрема, послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій, а саме експертів, суб`єктів оціночної діяльності суб`єктів господарювання, суб`єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій.

Таким чином, вищевказані послуги експертів, суб`єктів оціночної діяльності та суб`єктів господарювання законодавством віднесено до видів витрат виконавчого провадження, які мають здійснюватись в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України, а не виключно за рахунок авансового внеску стягувача.

Обов`язок вжиття заходів примусового виконання судового рішення державним виконавцем усвідомлено та викладено у постанові про закінчення виконавчого провадження,в якій зазначено про необхідність залучення спеціалізованих організацій на платній основі.

Державним виконавцем не надано доказів вжиття заходів з питань організації примусового виконання судового рішення спеціальною організацією, залучення відповідних фахівців тощо.

Доводи апеляційної скарги про те, що представником стягувача Тоболовською О.Є., яка уповноважена на участь у проведенні виконавчих дій за довіреністю під час складання акта від 20.12.2022, було підтверджено факт неможливості здійснення фінансування виконавчого провадження, а також факт неможливості виконання рішення без участі боржника, не є підставою для висновку про правомірність закриття виконавчого провадження.

Дійсно, у вказаному акті державного виконавця від 20.12.2022 зазначено про відмову стягувана авансувати витрати виконавчого провадження, з посиланням при цьому на лист Запорізької обласної державної адміністрації від 05.12.2022.

Проте, вказаний лист ЗОДА підписано керівником апарату облдержадміністрації, у той час як представляти стягувача юридичну особу відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження» має право виключно особа, яка відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань має право вчиняти дії від імені такої юридичної особи без довіреності. Повноваження представника юридичної особи у виконавчому провадженні можуть бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до закону.

В свою чергу, належним чином підтверджені повноваження вказаної особи на представництво інтересів ЗОДА у вказаному виконавчому провадженні у матеріалах провадження відсутні.

Крім того, згідно довіреності від 12.12.2022 № 08-49/3379 Тоболовська О.Є. як начальник юридичного відділу апарату Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області була уповноважена виключно на підписання документів, що стосуються проведення виконавчих дій у ВП № 59052985, а не на вирішення від імені Запорізької облдержадміністрації питання можливості чи неможливості фінансування витрат вказаного виконавчого провадження.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не зазначено, які саме заходи примусового виконання, передбачені ст. 10 Закону, не вчинено державним виконавцем, не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Предметом оскарження у вказаній справі є постанова про закінчення виконавчого провадження від 20.12.2022, правомірність винесення якої було предметом судового розгляду.

З огляду на це, твердження скаржника про не зазначення в ухвалі, які саме заходи примусового виконання, передбачені ст. 10 Закону, не вчинено державним виконавцем є безпідставним, оскільки протиправні дії чи бездіяльність державного виконавця не виступають предметом оскарження в цьому випадку.

Також, на підтвердження вжиття вичерпних заходів примусового виконання рішення, а отже правомірності винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 20.12.2022, державним виконавцем наводиться хронологія вчинених виконавчих дій по ВП № 59052985.

В свою чергу, державний виконавець зазначає, що після 20.09.2021 (виїзду державного виконавця за місцем розташування земельної ділянки), наступні суттєві дії вчинені державним виконавцем відповідно до вимог ст. 63 Закону частково та лише в період з 24.11.2022 по 20.12.2022 (винесення постанов про накладення штраф) на боржника та скерування повідомлення до органу досудового розслідування про вчинення кримінального провадження), тобто, зі спливом понад трьох з половиною років після відкриття виконавчого провадження, які натомість мали б бути вчиненні через 10 робочих днів після відкриття виконавчого провадження.

Зазначене очевидно не відповідає вимогам ст. ст. 11, 18, 63 Закону, свідчить про затягування примусового виконання рішення та також підтверджує обґрунтованість висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, в якій суд констатував, що невиконання рішення суду, що набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дій, що є недопустимим з огляду на положення ст. 219-1 Конституції України.

Державним виконавцем також стверджується про законність винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 20.12.2022 саме на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону.

Відповідно до вказаної норми виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

В свою чергу,судом встановлено, що виконавчий документ до суду, який його видав, не надсилався. Оригінал виконавчого листа станом на 27.12.2022 знаходиться в матеріалах виконавчого провадження.

Надалі, в ході судового розгляду державним виконавцем надано суду докази виконання вимог п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону в частині надіслання виконавчого документа до суду, який його видав.

Натомість, з долучених документів видно, що державним виконавцем оригінал виконавчого документа було надіслано лише 01.02.2023 (тобто, вже після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 20.12.2022 та лише після звернення окружною прокуратурою з відповідною скаргою до суду та прийняття вказаної скарги до провадження судом). Крім того, оригінал виконавчого документа було надіслано державним виконавцем на адресу Запорізького апеляційного суду, в той час як виконавчий документ був виданий судом першої інстанції - Запорізьким районним судом Запорізької області, з огляду на що державним виконавцем вдруге допущено порушення вимог п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини право доступу до суду включає право на виконання судового рішення без надмірних затримок. За певних обставин така затримка може бути виправданою, але вона не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії»).

У рішенні по справі «Чіжов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатись, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Глоба проти України» пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання неправомірними дій державним виконавцем Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гінатуліної А.Р. щодо винесення постанови від 20.12.2022 про закінчення виконавчого провадження №59052985.

Частиною першої статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Таким чином, законодавством встановлено обов`язок державного виконавця здійснити дії, направлені на відновлення виконавчого провадження, у разі визнання недійсною відповідної постанови судом, що і повинен, в даному випадку, здійснити державний виконавець Гінатуліна А.Р. самостійно та у відповідності до діючих норм Закону.

Жодні доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-394 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного державного виконавця Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гінатуліної Аліни Рафаелівни залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 29 березня 2023 року у цій справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 24травня 2023 року.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: Г.С.Подліянова

С.В. Маловічко