Постанова

Іменем України

17 травня 2023 року

м. Київ

справа № 607/14567/21

провадження № 61-11077св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Публічне акціонерне товариств «Український інноваційний банк» в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 червня 2022 року у складі судді Братасюка В. М. та постанову Тернопільського апеляційного суду від 04 жовтня 2022 року у складі колегії суддів: Парандюк Т. С., Дикун С. І., Храпак Н. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» (далі - ПАТ «Український інноваційний банк») в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» (далі - ПАТ «Українська інноваційна компанія») про визнання зобов`язань припиненими та припинення обтяжень.

На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 13 грудня 2006 року уклав із АТ «Український інноваційний банк» кредитний договір, за умовами якого отримав кредитні кошти у сумі 70 000,00 грн, а 28 листопада 2007 року - договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору, згідно якого банк збільшив кредитний ліміт кредитної до 80 600,00 грн.

На забезпечення зобов`язань за кредитним договором укладений договір іпотеки, за яким в іпотеку банку передано нерухоме майно - домоволодіння (житловий будинок із цокольним поверхом і підвалом, літню кухню і підвалом, хлів) загальною площею 349,4 кв м, заставною вартістю 170 000,00 грн, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку із укладенням договору іпотеки 14 грудня 2006 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Чолач Г. В. накладена заборона відчуження вищевказаного об`єкту нерухомості та внесено запис до державного Реєстру іпотек за реєстраційним № 4222598.

Вказував, що станом на березень 2010 року виконав усі взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та у повному обсязі сплатив кредит і всі належні платежі (комісія, відсотки за користування кредитними коштами), проте банк відповідну довідку не надав та не зняв заборону на відчуження майна та обтяження іпотекою будинковолодіння.

Звернувшись до нотаріуса з питанням зняття заборони та припинення іпотеки, він отримав відмову, оскільки від банківської установи повідомлення про погашення кредиту та повідомлення про припинення іпотечного договору не одержано.

30 березня 2021 року він звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк» про надання довідки про повне виконання умов кредитного договору від 13 грудня 2006 року, однак отримав відмову через відсутність доступу до інформації, що стосується розрахунків за цим договором, водночас зазначено, що ПАТ «Укрінбанк» перейменовано на ПАТ «Українська інноваційна компанія». На адресу зазначеної компанії він також направив звернення щодо надання довідки про повне виконання кредитного договору від 13 грудня 2006 року та вчинення дій щодо зняття заборони та припинення іпотек на домоволодіння, яке передавалось в іпотеку в забезпечення виконання умов цього договору, однак відповіді не отримав.

Посилаючись на наведене, просив:

- визнати припиненим кредитний договір від 13 грудня 2006 року № 161/06-ф, укладений 13 грудня 2006 року між ним та ПАТ «Український інноваційний банк», правонаступником якого є ПАТ «Український інноваційний банк»;

- визнати припиненим іпотечний договір від 14 грудня 2006 року, укладений між ним та ПАТ «Український інноваційний банк», правонаступником якого є ПАТ «Український інноваційний банк», посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Чолач Г. Д. та зареєстрований у реєстрі за № 8946;

- припинити обтяження щодо заборони відчуження нерухомого майна та вилучити запис з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 4221343, накладений 14 грудня 2006 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Чолач Г .Д. та зареєстрований в реєстрі за № 8947/37, на домоволодіння (житловий будинок із цокольним поверхом і підвалом, літню кухню з підвалом, хлів) загальною площею 349,6 кв м, розташоване по АДРЕСА_1 ;

- припинити обтяження та вилучити запис про іпотеку з Єдиного державного реєстру іпотек № 4222598, що був внесений до Державного реєстру іпотек 03 грудня 2006 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Чолач Г. Д., у зв`язку з посвідченням договору про внесення змін до іпотечного договору від 03 грудня .2007 року, на домоволодіння (житловий будинок з цокольним поверхом і підвалом, літню кухню з підвалом, хлів) загальною площею 349,4 кв м, що розташоване по АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 червня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано іпотеку за іпотечним договором від 14 грудня 2006 року, укладеним між АТ «Український інноваційний банк» та ОСОБА_1 , посвідченим нотаріально та зареєстрованим у реєстрі за № 8946, такою, що припинена.

Припинено обтяження щодо заборони відчуження нерухомого майна та вилучено запис з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 4221343, накладений 14 грудня 2006 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Чолач Г. Д. та зареєстрований у реєстрі за № 8947/37, на домоволодіння (житловий будинок із цокольним поверхом і підвалом, літню кухню з підвалом, хлів) загальною площею 349,6 кв м, розташоване по АДРЕСА_1 .

Припинено обтяження та вилучено запис про іпотеку з Єдиного державного реєстру іпотек № 4222598, внесений до Державного реєстру іпотек 03 грудня 2006 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Чолач Г. Д., у зв`язку з посвідченням договору про внесення змін до іпотечного договору від 03 грудня 2007 року на домоволодіння (житловий будинок з цокольним поверхом і підвалом, літню кухню з підвалом, хлів) загальною площею 349,4 кв м, що розташоване по АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що забезпечене іпотекою зобов`язання за кредитним договором від 13 грудня 2006 року виконане позивачем повністю.

Короткий зміст постанови апеляційної інстанції

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 04 жовтня 2022 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 червня 2022 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції як таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, вважав його законним та обґрунтованим.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

07 листопада 2022 року представник ПАТ «Український інноваційний банк» - адвокат Коваль Л. Л. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 11 серпня 2021 року в справі № 363/3686/18, від 31 березня 2021 року в справі № 686/4303/18 та постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 квітня 2021 року в справі № 910/10011/19, від 02 лютого 2021 року в справі № 925/642/19, від 05 червня 2018 року в справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року в справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року в справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року в справі № 487/10132/14-ц, від 16 червня 2020 року в справі № 145/2047/16-ц, від 19 січня 2021 року в справі № 916/1415/19, від 10 грудня 2019 року в справі № 925/698/16 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Також заявник вказує на порушення судами норм процесуального права, а саме справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи та встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389, пункт 5 частини першої, пункти 3, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Зміст касаційної скарги свідчить про те, що судові рішення оскаржуються лише в частині вирішення вимог про визнання зобов`язань припиненими за договором іпотеки та припинення обтяжень, в іншій частині не оскаржується, тому в касаційному порядку не переглядаються (частина перша статті 400 ЦПК України).

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні справи.

При ухваленні рішення суду першої інстанції банк через неявку в судове засідання був позбавлений процесуальної можливості захисту своїх інтересів, внаслідок чого було порушено конституційне право на доступ до суду.

Суди не врахували, що лише повне виконання зобов`язань за кредитним договором може бути підставою припинення основного зобов`язання, та, відповідно, забезпечувального - за договором іпотеки. Позивач не надав доказів повного виконання зобов`язань за кредитним договором, позовні вимоги не довів.

Доводи інших учасників справи

Відзив/заперечення на касаційну скарну не надходили.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 11 січня 2023 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

Витребувано з Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області цивільну справу № 607/14567/21 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк», в особі уповноваженого фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» про визнання зобов`язань припиненими та припинення обтяжень.

Ухвалою Верховного Суду від 19 квітня 2023 року справу № 607/14567/21 призначено до судового розгляду.

Обставини справи

Суди встановили, що 13 грудня 2006 року ОСОБА_1 уклав із АТ «Український інноваційний банк» кредитний договір, за умовами якого отримав кредитні кошти у сумі 70 000,00 грн зі сплатою 17 % річних та терміном повернення до 11 грудня 2009 року.

Укладеним між сторонами договором про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 28 листопада 2007 року ліміт кредитної заборгованості збільшено до 80 600,00 грн.

На забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним кредитним договором 14 грудня 2006 року між ОСОБА_1 та АТ «Український інноваційний банк» укладено іпотечний договір, згідно з яким ОСОБА_1 передав в іпотеку банку належне йому на праві власності будинковолодіння - цегляний житловий будинок із цокольним поверхом і підвалом, літню кухню і підвалом, хлів) загальною площею 349,4 м кв, житловою площею 122,8 кв м, заставною вартістю 170 000 грн, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку із укладенням договору іпотеки 14 грудня 2006 року приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Чолач Г. В. на підставі статті 73 Закону України «Про нотаріат» наклав заборону відчуження на предмет договору іпотеки з внесенням в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заборони на відчуження за № 8947/37 та до Державного реєстру іпотек за реєстраційним № 4222598.

03 грудня 2007 року до Державного реєстру іпотек внесено реєстраційні зміни за реєстраційним № 0422В614ДА у зв`язку з укладанням договору про внесення змін до іпотечного договору.

Також суди встановили, що на виконання умов кредитного договору станом на березень 2020 року ОСОБА_1 сплатив 141 548,13 грн, з яких: 100 000 грн - сума кредиту, 36 276, 92 грн - відсотки за користування кредитними коштами, 5 271,21 грн - комісія за обслуговування кредиту.

Постановою Правління Національного банку України від 24 грудня 2015 року № 934 ПАТ «Укрінбанк» віднесено до категорії неплатоспроможних. 22 березня 2016 року на підставі рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Правлінням Національного банку України винесено постанову № 180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк».

30 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк» з проханням надати довідку про повне виконання кредитного договору від 13 грудня 2006 року, на що отримав відмову через відсутність доступу до бази даних реєстрів бухгалтерського обліку та первинної документації ПАТ «Укрінбанк» у зв`язку з витребуванням Господарським судом м. Києва у справі № 910/18650/16 оригіналів кредитних справ за період із 2002 до 11 жовтня 2016 роки (кредитних договорів, договорів застави, іпотеки, поручительства та документів, що виконання/невиконання сторонами своїх зобов`язань за відповідними договорами), що стосується ПАТ «Укрінбанк».

Обґрунтовуючи підстави позову, ОСОБА_1 посилався на те, що нотаріус відмовив у припиненні обтяження нерухомого майна іпотекою та вилучення записів з реєстру заборони відчуження нерухомого майна через відсутність повідомлення банківської установи про погашення кредиту, припинення іпотечного договору, тому просив у судовому порядку визнати припиненими кредитний та іпотечні договори, укладені ним із АТ «Український інноваційний банк», у зв`язку з повним виконанням кредитних зобов`язань.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт четвертий частини другої статті 389 ЦПК України).

Підставами касаційного оскарження у цій справі судових рішень судів попередніх інстанцій є посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 11 серпня 2021 року в справі № 363/3686/18, від 31 березня 2021 року в справі № 686/4303/18 та постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 квітня 2021 року в справі № 910/10011/19, від 02 лютого 2021 року в справі № 925/642/19, від 05 червня 2018 року в справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року в справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року в справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року в справі № 487/10132/14-ц, від 16 червня 2020 року в справі № 145/2047/16-ц, від 19 січня 2021 року в справі № 916/1415/19, від 10 грудня 2019 року в справі № 925/698/16 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України); порушення судами норм процесуального права, а саме справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи та встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389, пункт 5 частини першої, пункти 3, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Позиція Верховного Суду

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Спір у цій справі виник з приводу належності виконання зобов`язань за кредитним договором і наявності підстав визнання припиненими зобов`язань за іпотечним договором.

Відповідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до частин першої-другої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Норми глави 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України визначають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України).

Натомість закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (частина четверта статті 631 ЦК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 Закону України «Про іпотеку». Зміст цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом.

Так, згідно з указаною нормою іпотека припиняється у разі: (1) припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; (2) реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; (3) визнання іпотечного договору недійсним; (4) знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; (5) з інших підстав, передбачених Законом України «Про іпотеку».

Таким чином, якщо договір іпотеки не припинено з визначених законом підстав, то усі права і обов`язки, набуті сторонами за цим правочином, повинні безперешкодно здійснюватися і є діючими до повного виконання основного зобов`язання.

У пункті 9.1 іпотечного договору, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Український інноваційний банк», сторони погодили, що цей договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором та договором іпотеки. Іпотека припиняється, зокрема у разі припинення зобов`язань, забезпечених іпотекою за цим договором (пункт 5.2.1 іпотечного договору).

Визнаючи іпотеку такою, що припинена, суд першої інстанції виходив із того, що забезпечене іпотекою зобов`язання за кредитним договором від 13 грудня 2006 року виконане позивачем повністю.

Як на підставу для задоволення цих вимог, суд послався на надані позивачем квитанції про сплату коштів й указав, що станом на березень 2020 року ОСОБА_1 на виконання умов кредитного договору сплатив 141 548,13 грн, з яких: 100 000 грн - сума кредиту, 36 276, 92 грн - відсотки за користування кредитними коштами, 5 271,21 грн - комісія за обслуговування кредиту.

Апеляційний суд погодився з висновком місцевого суду та зазначив, що позивач довів, а відповідач не спростував факт виконання зобов`язання за кредитним договором від 13 грудня 2006 року в повному обсязі, де юридичним наслідком належного виконання зобов`язань за кредитним та іпотечним договорами відповідно до статей 598, 599 ЦК України є їх припинення.

Висновки судів відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, та узгоджуються з нормами матеріального права, які судами правильно застосовані.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження судами попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Колегія суддів відхиляє посилання в касаційній скарзі на неврахування судами висновків, викладених Верховним Судом в постановах, що зазначені заявником в касаційній скарзі, оскільки висновки у цих справах і у справі, що переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст спірних правовідносин, є різними, у зазначених справах суди виходили з конкретних обставин та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Доводи касаційної скарги про те, що позивач не довів факт повного виконання зобов`язань за кредитним договором, колегія суддів відхиляє, оскільки суди встановили, що банк не спростував надані позивачем докази щодо погашення заборгованості за кредитом, які підтверджуються відповідними квитанціями.

Окрім того, апеляційний суд установив, що представник відповідача був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справив суді першої інстанції.

Зокрема, аналіз матеріалів справи свідчить про те, що ОСОБА_1 звернувся з позовом у серпні 2021 року й судові засідання в суді першої інстанції призначались неодноразово. Представник ПАТ «Український інноваційний банк» належним чином повідомлявся про розгляд справи, що підтверджується наявними у ній розписками про вручення поштового повідомлення.

Останнє судове зсідання, в якій суд першої інстанції ухвалив рішення про задоволення вимог позивача, було призначено на 17 червня 2022 року об 11-00 год., про що сторони, у тому числі й ПАТ «Український інноваційний банк», заздалегідь були повідомлені. Відповідно до наявного у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення про розгляд справи на вказану дату банківська установа була повідомлена 24 травня 2022 року.

Тому безпідставними є доводи касаційної скарги щодо порушення судом першої інстанції конституційного права ПАТ «Український інноваційний банк» на доступ до суду.

Інші аргументи касаційної скарги також не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій та не дають підстав вважати, що судами порушено норми процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник, а зводяться до незгоди з ухваленими у справі судовими рішеннями та необхідності переоцінки доказів у справі. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення в оскарженій частині ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржені судові рішення в оскарженій частині - без змін.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цій справі оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 червня 2022 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 04 жовтня 2022 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк», в особі уповноваженого фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» про визнання зобов`язань за іпотечним договором припиненими та припинення обтяжень залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун
Є. В. Краснощоков