Справа № 761/9897/23
Провадження № 2/761/6499/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва під головуванням судді Матвєєвої Ю.О., при секретарі Каніковському Б.А., за участі представника позивача адвоката Хоменко В.О., представника відповідача адвоката Гребенюк О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Києві на стадії підготовчого розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики,

ВСТАНОВИВ :

В березні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики, оформленого розпискою від 03.02.2012 року, мотивуючи тим, що вказана розписка була видана позивачем проти його волі внаслідок застосування психічного тиску з боку ОСОБА_2

22.03.2023 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Матвєєвій Ю.О.

Ухвалою судді від 27.03.2023 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження.

05.05.2023 року до суду надійшло клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі у зв`язку із набранням законної сили рішення суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

В судовому засіданні, яке відбулось 23 травня 2023 року, представник відповідача підтримав заявлене клопотання, просив його задовольнити, надав суду рішення судів сіх інстанцій з приводу вирішення аналогічного спору між сторонами.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що предмет спору в даній справі інший, ніж у справі, що розглядалась. Так, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14.12.2021 року було відмовлено у задоволенні позову між тими самими сторонами про визнання розписки недійсною, а в даному випадку позивач оспорює договір позики, оформлений розпискою. Також підставою даного позову є складання договору позики під впливом застосування психологічного насильства, що є відмінною від підстави позову, який вже розглянуто судом.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14.12.2021 року у справі № 761/25495/16-ц в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання розписки недійсною було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 06.07.2022 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14.12.2021 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 01.02.2023 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14.12.2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 06.07.2022 року залишено без змін.

Як встановлено судами в ході розгляду справи № 761/25495/16-ц, предметом спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений 03.02.2012 року договір позики, про що позивачем було складено розписку про отримання від відповідача у борг 20000 доларів США. Підставою позову було складання розписки ОСОБА_1 внаслідок психологічного тиску з боку ОСОБА_2 .

Судами була надана оцінка наданим доказам та обставинами і постановлені відповідні рішення.

Предметом позову, який розглядається у даній справі, є договір позики між сторонами від 03.02.2012 року. При цьому позивач сам зазначає у позові, що 03.02.2012 року ним було видано розписку на ім`я ОСОБА_2 про отримання коштів в сумі 20000 доларів США.

Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Наведені норми статті 1046 ЦК України розкривають поняття такого окремого виду цивільного зобов`язання як позика, встановлюючи його зміст та момент укладення договору.

Згідно статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова розписка позичальника сама по собі є письмовою угодою та документальним підтвердженням передачі грошей та укладення договору позики.

Як вбачається з судових рішень у справі 761/25495/16-ц, судами була надана оцінка правомірності укладення спірного договору позики та встановлено відсутність будь-якого тиску на позивача з боку відповідача при його укладенні.

Таким чином, спір між сторонами було вирішено.

За таких обставин суд задовольняє клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 200, 255 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики - закрити на підставі пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 26.05.2023 року.

Суддя Ю.О. Матвєєва

23 травня 2023 року