Справа № 638/8493/23
Провадження № 2/638/4216/23
20 листопада 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Семіряд І.В.,
за участю секретаря Межирицької В.Ю.,
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дзержинського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності,-
Позивач ОСОБА_2 25.07.2023 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради, який 26.10.2023 уточнила, зменшивши позовні вимоги. В обґрунтування позову позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , який був співвласником трикімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 . Померлий залишив заповіт від 12.07.2006, в якому заповідав все майно дружині ОСОБА_7 в цей же день ОСОБА_7 залишила заповіт, в якому заповіла все майно своєму чоловікові ОСОБА_6 ,А якщо він помре раніше все майно переходить доньці ОСОБА_3 . ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , все її майно перейшло ОСОБА_6 . Після смерті ОСОБА_6 відбулось відкриття спадщини на частку у квартирі, усі родичі були обізнані про факт його смерті. ОСОБА_3 мала право подати заяву про прийняття спадщини, проте цього не зробила, право на отримання спадщини перейшло до спадкоємців за законом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 09.11.2022 приватним нотаріусом за заявою ОСОБА_2 відкрито спадкову справу. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідні заяви про прийняття спадщини не подали. Єдиним спадкоємцем за законом є ОСОБА_2 25.05.2023 позивач через свого представника подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус відмовити у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у правовстановлюючих документах визначення часток нерухомого майна, у зв`язку з чим неможливо визначити склад спадщини. Квартира належить на праві спільної сумісної власності без виділення часток ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , домовленість щодо розподілу часток відсутня. У зв`язку з чим позивач просить визначити належну померлому частку у праві спільної власності у розмірі 2/4 частин, після уточнення позовних вимог 1/4 частин. Щодо визнання права власності позивач вказує, що могла подати заяву про прийняття спадщини у термін до 12.09.2022, але цього не зробила. ОСОБА_3 була єдиним спадкоємцем за заповітом і не прийняла спадщину, то право на спадкування перейшло до спадкоємців за законом. ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом п`ятої черги, як онука померлого. У зв`язку з чим, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позивач просить визначити належну померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 частку у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 у розмірі 1/4 (однієї четвертої). Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 (одну четверту) частки квартири АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 .
Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, уповноважила адвоката Сільченка С.О. представляти її інтереси в суді.
Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Сільченко С.О. у судовому засіданні підтримав позов, просив його задовольнити, з підстав, викладених у ньому та з урахуванням зменшення позовних вимог.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив.
Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:
Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 04.04.2022, виданим Валківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).
Як вбачається зі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 08.12.1997, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, ОСОБА_6 на праві спільної власності належала квартира АДРЕСА_4 , окрім того зазначена квартира належить на праві спільної суміжної власності: ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Отже, ОСОБА_6 був співвласником трикімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_5
Померлий ОСОБА_6 залишив заповіт від 12.07.2006, в якому заповів все своє майно своїй дружині ОСОБА_7 , а в разі її смерті раніше за нього або неприйняття нею спадщини, зазначене майно переходить ОСОБА_3 , яка є його донькою.
Як зазначає позивач, у цей же день ОСОБА_7 залишила заповіт, в якому вона заповіла все своє майно своєму чоловікові ОСОБА_6 , а якщо він помре раніше за неї, то все її майно переходить їх доньці ОСОБА_3 .
ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 від 29.12.2010 р., виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції.
Відповідно до заповіту ОСОБА_7 все її майно перейшло ОСОБА_6 . Він спадщину прийняв, подавши 04.01.2011 заяву про прийняття спадщини за заповітом до Шостої харківської державної нотаріальної контори. Таким чином, станом на день смерті Померлому належало 2/4 (дві четверті) частки квартири.
Після смерті ОСОБА_6 , а саме 11.03.2022 відбулося відкриття спадщини на частку у вищезазначеній квартирі.
ОСОБА_3 відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України мала право протягом 6 місяців до 12.09.2022 р. подати заяву про прийняття спадщини. Оскільки вона цього не зробила, то відповідно до приписів ч. 2 ст. 1223 ЦК України право на отримання спадщини перейшло до спадкоємців за законом, а саме до ОСОБА_4 (донька померлого ОСОБА_6 ) 1 черга спадкоємців за законом; ОСОБА_5 (онук померлого ОСОБА_6 ) 5 черга спадкоємців за законом; ОСОБА_2 (онука померлого ОСОБА_6 , позивач у справі) 5 черга спадкоємців за законом.
Отже, зазнаечні особи мали право протягом 3 місяців до 13 грудня 2022 року подати заяви про прийняття спадщини.
ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса ХМНО Маслак Н.В. з заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим 09.11.2022 приватним відкрито спадкову справу № 69904238.
Як встановлено в судомому засіданні та вбачається з матеріалів спадкової справи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ні особисто, ні через своїх представників у встановлений законом строк відповідні заяви не подали. Отже, єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину, є ОСОБА_2 .
25.05.2023 ОСОБА_2 , через свого представника адвоката Сільченка С.О., звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/4 (дві четверті) частки квартири АДРЕСА_4 .
Постановою приватного нотаріуса ХМНО Маслак Н.В. № 40/02-31 від 25.05.2023 відмовлено у вчиненні нотаріальних дій ОСОБА_2 . Постанрва нотаріуса мотивована тим, що у правовстановлюючих документах відсутнє визначення часток цього нерухомого майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у спільному майні, у зв`язку з чим неможливо визначити склад спадщини.
За клопотанням представника позивача судом було витребувано у приватного нотаріуса ХМНО Маслак Н.В. завірені належним чином матеріали спадкової справи №69904238, а також довідку із зазначенням відповіді: чи подавала ОСОБА_3 заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_6 ? Чи подавала ОСОБА_4 заяву про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_6 ? Чи подавав ОСОБА_5 заяву про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_6 та витребувано у Шостої ХМДНК (завірені належним чином копії матеріалів спадкової справи №50561884.
З матеріалів спадкової справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 08.12.1997, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, співвласниками трикімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 були наступні особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Квартира належала зазначеним особам на праві спільної сумісної власності.
ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 від 29.12.2010, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції.
ОСОБА_7 залишила заповіт від 12.07.2006, в якому вона заповіла все своє майно своєму чоловікові ОСОБА_6 , а якщо він помре раніше за неї, то все її майно переходить їх доньці ОСОБА_3 .
Як вбачається з матеріалів спадкової справи 04.01.2010. ОСОБА_6 подав заяву про відмову від прийняття спадщина за заповітом від 12.07.2006 після смерті померлої дружини ОСОБА_7
ОСОБА_3 , мати ОСОБА_2 (позивач у справі) 04.01.2010 подала заяву про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_7
ОСОБА_4 , рідна тітка ОСОБА_2 і сестра ОСОБА_3 , 04.01.2010 подала заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_7 .
Отже, з урахуванням приписів ст. ст. 1268, 1269, 1270 спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняла ОСОБА_3 . Проте з матеріалів спадкової справи не вбачається, що вона відповідно до ст. 1297 ЦК України виконала свій обов`язок щодо звернення за видачею свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Зі змісту відповіді приватного нотаріуса ХМНО Маслак Н.В. від 29.08.2023 № 68/01-16 та матеріали спадкової справи № 69904238, жоден із співвласників спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_6 ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ) не подавали заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 .
Відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 09.11.2022 р., сформованої на запит приватного нотаріуса Маслак Н.В., в квартирі АДРЕСА_4 був зареєстрований лише ОСОБА_6
ОСОБА_2 , як спадкоємець п`ятої черги виконала вимоги ч. 2 ст. 1270 ЦК України, подавши 09.11.2022 приватному нотаріусу ХМНО Маслак Н.В. заяву про прийняття спадщини від 04.10.2022, посвідчену ОСОБА_8 , Консулом України Консульства України в м. Порту. Тому вона має право наслідувати 1/4 (одну чверть) частки квартири АДРЕСА_4 .
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмежений у його здійсненні.
Як визначено ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ст. 355 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Як встановлено в судовому засіданні, у свідоцтві про право власності на житло № НОМЕР_2 від 08.12.1997 зазначено, що квартира АДРЕСА_4 була приватизована у порядку, встановленого Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Квартира належить на праві спільної сумісної власності без виділення часток: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Між співвласниками квартири відсутня будь-яка домовленість щодо розподілу часток у праві спільної сумісної власності, частки співвласників квартири АДРЕСА_4 , є рівними.
Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. Уразі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
Враховуючи досліджені в судовому засіданні докази, ОСОБА_6 , на момент його смерті, належало 1/4 частина спірної квартири.
Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах з позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі з частки спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою, частки визначаються рівними.
Аналогічне положення міститься в п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 3, 4 інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. зазначив, що спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.
Згідно із п. 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні.
Згідно із ч.ч. 1 та 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.
Згідно постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 6, судам було роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
У зв`язку зі смертю одного з співвласників, позивач не може реалізувати своє право на прийняття спадщини за законом на належну частку у праві власності на спірну квартиру, що увійшла до спадкової маси, через те, що нотаріус відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності без виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Після смерті одного із співвласників частка у праві спільної сумісної власності належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , частку у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_6 , становить 1/4 частки квартири.
Щодо позовних вимог про визнання права влансості у порядку спадкування за законом, суд зазначає наступне:
Як встановлено в судовому частка у праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 становить 1/4 частина спірної квартири.
Як зазначено у ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
ОСОБА_3 вчасно не подала заяву про прийняття спадщини
Якщо спадкоємець протягом 6 місяців не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України).
Оскільки ОСОБА_3 була єдиним спадкоємцем за заповітом і не прийняла спадщину, то право на спадкування перейшло до спадкоємців за законом (ч. 2 ст. 1223 ЦК України).
ОСОБА_2 (позивач у справі) є спадкоємицею за законом 5 черги (онука померлого ОСОБА_6 ), що підтверджується наступними документами: свідоцтвом про народження ОСОБА_9 серія НОМЕР_4 , свідоцтвом про шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 серія НОМЕР_5 , свідоцтвом про народження ОСОБА_2 серія НОМЕР_6 .
Окрім ОСОБА_2 спадкоємцями за законом також є: ОСОБА_4 (перша черга спадкоємців за законом та ОСОБА_5 п`ята черга спадкоємців за законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1270 ЦК України спадкоємці за законом мали право протягом трьох місяців, тобто до 13 грудня 2022 року подати заяви про прийняття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, окрім ОСОБА_2 відповідну заяву ніхто не подав.
Отже, ОСОБА_2 є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину.
Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Позивач зверталась з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте приватним нотаріусом їй було відмовлено у вчинені нотаріальної дії.
На підставі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
На підставі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього ЦК України.
Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
За правилами ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.
ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.
Статтею 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмежений у його здійсненні.
Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Як роз`яснено у п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно. Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.
Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно.
Відповідно до пункту 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Як передбачено абз. 2 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно роз`яснень, викладених в п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.
Встановивши дані обставини, враховуючи, що позивач ОСОБА_2 прийняла спадщину, але у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом відмовлено, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Оскільки під час судового розгляду позивач не вимагав відшкодування судових витрат, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалося.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 321, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1273, 1297 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 90, 92, 95, 141, 223, 229, 247, 259, 263-265, 268.208-282ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності задовольнити.
Визначити належну померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 частку у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 у розмірі 1/4 (однієї четвертої).
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 (одну четверту) частки квартири АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 29.11.2023.

Сторони:

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрована АДРЕСА_7 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_8 ,РНКОПП: НОМЕР_8

Відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_9 , РНКОПП: НОМЕР_9

Відповідач - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_9 , РНКОПП: НОМЕР_10 .

Суддя: І.В. Семіряд