Справа № 461/1673/23 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/2606/23 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Салати Я.І.

з участю представника Акціонерного товариства «Ідея Банк» - Жовтонецького В.М., представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 липня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2023 року АТ «Ідея Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог покликались на те, що 26 грудня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №ГКД-789272.1.

Згідно кредитного договору який погодили сторони, банк зобов`язався відкрити відновалювальну кредитну лінію, в межах котрої надав кредити (Транші), а позичальник зобов`язався повернути отримані кошти, сплатити проценти за користування ними та інші платежі. Рішення щодо надання кредитних коштів приймається за кожним траншем окремо. Строк дії кредитної лінії становить 120 місяців з дати її відкриття, строк дії окремого траншу, становить 60 місяців. За користування траншем позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку, що на момент підписання договору становила 19,5 % річних, а плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,5 % річних від початкової суми кожного траншу.

Відповідач виявив власне волевиявлення на отримання траншу за кредитним договором шляхом надсилання із власного абонентського номера телефону СМС-повідомлення, що підтверджується засвідченою копією Реєстру СМС-повідомлень за липень 2021 року.

АТ «Ідея Банк» повністю виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, видавши відповідачу 12 липня 2021 року в рамках кредитного договору транш за номером №G02.10701.008331631 у розмірі 71572 грн.

Однак, відповідач не виконував свої зобов`язання, передбачені договором кредиту, внаслідок чого, станом на 07 лютого 2022 року, утворилась заборгованість в розмірі 100 746,94 грн.

Просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 100 746,94 грн., та судовий збір в розмірі 2 684 грн.

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зустрічним позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про застосування наслідків виконання нікчемного правочину та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості за генеральним кредитним договором.

В обґрунтування поданого позову покликався на те, що відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит.

У свою чергу, якщо взяти до уваги підпункт 9.8.2. пункту 9.8 Розділу 9. «Умов споживчого кредитування без забезпечення» Публічної пропозиції AT «Ідея Банк» про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що затверджений протоколом засідання Правління №03/17-07 від 17 березня 2021 p., ведений в дію з 19 квітня 2021 року, що був чинний на час видачі Траншу, плата за обслуговування кредитної заборгованості, щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно з Графіком за Договором кредиту, включає в себе: надання інформації за рахунками Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів в Україні, в Контакт-центрі Банку, шляхом направлення sms-повідомлень щодо суми платежу за Договором кредиту, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо.

Однак, відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит, кредитодавець на вимогу споживача кожного місяця, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надавати виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Тобто у Транші Банк встановив плату позичальнику за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Крім того, сам розмір указаної оплати є аномально непропорційною визначеним договором процентам за кредит, внаслідок чого саме ця плата за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) має ознаки основного періодичного платежу позичальника в оплату кредиту (фактичної плати за кредит), а не оплати послуг.

Звертав увагу на те, що Відповідач сам же і передбачив в пунктах 9.15.1. та 9.15.4. пункту 9.15. Договору КБОФО, право Позичальника вимагати у Банку кожного місяця безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватись Позичальнику за законом, а тому встановлена відповідачем у Транші плати за такі дії є нікчемними умовами та суперечать самому ж Генеральному кредитному договору та Паспорту споживчого кредиту, в якому така плата відсутня.

У зв`язку з тим, що встановлена у Транші плата за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною умовою і такий платіж взагалі не передбачений умовами Генерального кредитного договору та Паспортом споживчого кредиту, а тому Акціонерне товариство «Ідея Банк» зобов`язане здійснити перерахунок платежів здійснених Позивачем за Траншем з часу його укладення та зарахувати вже сплачені позичальником кошти у розмірі 10 737 грн. 80 коп., що були спрямовані на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості (за нікчемним правочином) в рахунок погашення основного боргу по Траншу.

Просив зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея Банк» здійснити перерахунок платежів здійснених ОСОБА_1 за Траншем №G.02.10701.008331631 від 12 липня 2021 року до Генерального кредитного договору №ГКД -789272.1 від 26 грудня 2019 року, з часу його укладення, зарахувавши вже сплачені кошти по Траншу №G.02.10701.008331631 від 12 липня 2021 року в розмірі 10 737 грн. 80 коп., що були спрямовані на погашення плати за обслуговування по кредиту у рахунок погашення основного боргу по Траншу №G.02.10701.008331631 від 12 липня 2021 року.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 21 липня 2023 року позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 (адреса проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11; ідентифікаційний код в ) заборгованість за кредитним договором в сумі 69 172,45 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 (адреса проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11; ідентифікаційний код в ) 1 842,82 грн. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів задоволено повністю.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Ідея Банк» здійснити перерахунок платежів, здійснених ОСОБА_1 за Траншем №G.02.10701.008331631 від 12 липня 2021 року до Генерального кредитного договору №ГКД-789272.1 від 26 грудня 2019 року, з часу його укладення, зарахувавши вже сплачені кошти по Траншу №G.02.10701.008331631 від 12 липня 2021 року в розмірі 10 737 грн. 80 коп., що були спрямовані на погашення плати за і обслуговування по кредиту у рахунок погашення основного боргу по Траншу G.02.19701.008331631 від 12 липня 2021 року.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11; ідентифікаційний код в ) на користь ОСОБА_1 (адреса проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду оскаржило Акціонерне товариство «Ідея Банк».

В апеляційній скарзі покликається на те, що обраний представником Відповідача спосіб захисту не відповідав принципу процесуальної економії, а відповідно висновкам Верховного Суду, які викладено у п. 33.6 його постанови від 13 липня 2022 року по справі № 496/3134/19, бо після того, як суд прийняв до спільного розгляду зустрічний позов ОСОБА_1 він на виконання вимог ст. 193 ЦПК України перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Також зазначає, що якщо недійсність правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин є нікчемним, що, до слова, встановлено також і оскаржуваним рішенням та застосовано наслідки нікчемності умов кредитного договору, то позовна вимога про захист прав споживачів, застосування наслідків виконання нікчемного правочину та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості по кредитному договору не є належним способом захисту права чи інтересу особи, не відповідає висновкам Верховного Суду, які викладено у п. 33.6 постанови від 13 липня 2022 року по справі № 496/3134/19, а відтак Галицькому районному суду м. Львова, на думку Позивача, за первісним позовом, слід було відмовити Позивачу за зустрічним позовом.

Вказує, що Відповідачу за зустрічним позовом суду першої інстанції слід було відмовити, оскільки зарахування сплаченої комісії в погашення основного боргу не відповідає умовам Генерального кредитного договору № ГКД-789272.1 від 26 грудня 2019 року (Кредитного договору), вимогам ЦК України щодо зобов`язального права, та зокрема вимогам ст. ст. 11, 13 ЦК України відповідно до яких підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 липня 2023 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за його зустрічним позовом, та в частині відмови у задоволені позову за первісним позовом AT «Ідея Банк», та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до AT «Ідея Банк» про захист прав споживачів, відмовити у повному обсязі, а позовні вимоги AT «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Акціонерного товариства «Ідея Банк» - Жовтонецького В.М. в підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в спростування доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 26 грудня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем гр. ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №ГКД-789272.1.

Згідно п.1.1. Генерального Кредитного договору, Банк зобов`язується (дата договору) відкрити Позичальнику відновлювальну кредитну лінію, в межах якої надавати йому кредити (Транші) на споживчі цілі у розмірах та на умовах, визначених цим Договором, а Позичальник зобов`язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування ними та інші платежі в порядку, розмірі та в строки (терміни), що передбачені цим Договором та діючими Тарифами Банку, що розміщені на сайті Банку. Максимальний ліміт заборгованості за кредитною лінією (максимальна сума заборгованості Позичальника за тілом наданих Банком кредитів ( Траншів)) становить 300 000 гри., (надалі-Максимальний ліміт), включаючи витрати на страхові платежі (у разі наявності). Рішення щодо надання кредитних коштів Банком приймається за кожним Траншем окремо та зобов`язання Банку щодо надання Траншів в рамках цього договору є відкличними.

Згідно п.1.2. Генерального Кредитного договору, строк дії кредитної становить 120 місяців з дати відкриття відновлювальної кредитної лінії. Строк дії окремого Траншу, який згідно умов Договору надається Клієнту в рамках кредитної лінії, становить 60 місяців.

Згідно пункту 1.4. Генерального Кредитного договору, за користування Траншем Позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку у розмірі 57% річних.

Банк може в будь-який момент за Рішенням Банку визначити змінну частину процентної ставки нижчу ніж ставка, яка розрахована відповідно до цього пункту Договору на основі зміни ключових ринкових показників.

Згідно п.1.6. Генерального Кредитного договору, платежі в погашення заборгованості за Траншами здійснюватимуться ануїтетними платежами на транзитний рахунок, відкритий в Банку, МФО 336310, та вказаний в Графіку щомісячних платежів, що надсилається Позичальнику, а також в CMC- повідомленні згідно п. 1.7.

Згідно п.2.1. Генерального Кредитного договору, акцептовано Публічну пропозицію про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Згідно п.2.11. Генерального Кредитного договору, сторони домовились, що строк позовної давності за цим Договором, встановлюється Сторонами тривалістю у 20 (двадцять) років.

Як вбачається з п.2. Розділу 4.«Інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача Паспорту споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення, плата за обслуговування кредитної заборгованості відсутня.

12 липня 2021 року, Банк в межах Генерального Кредитного договору надав Позичальнику кредит (Транш) G.02.10701.008331631 строком на 60 місяців на поточні потреби в сумі 71 572 грн. про що було укладено Графік щомісячних платежів за траншем G.02.10701.008331631 до Генерального Кредитного договору №ГКД-629568-1.

Одночасно з видачею Траншу Відповідачу було надіслано Графік щомісячних платежів за Траншем.

Вказане узгоджується із п. 1.3. Кредитного договору, за яким у день надання Траншу Банк передає особисто Позичальнику або надсилає поштою рекомендованим листом, а Позичальник надає згоду на отримання у такий спосіб, Графіка щомісячних платежів за Траншем далі - «Графік щомісячних платежів» та не пізніше наступного банківського дня здійснює переказ Траншу з позичкового рахунку на банківський поточний рахунок Позичальника, надалі по тексту - «БПР» за винятком коштів в сумі страхового платежу, які Банк за розпорядженням Позичальника переказує на рахунок страховика в порядку п. 1.5. Договору.

Власне волевиявлення на отримання Траншу за Кредитним договором Відповідач висловив шляхом надсилання із власного Абонентського номера телефону СМС-повідомлення на номер НОМЕР_2 , що узгоджується із п. 1.8. Кредитного договору, за яким Позичальник заявляє про виконання Банком в повному обсязі вимог щодо інформування Позичальника, встановлених Законом України «Про споживче кредитування», підтверджує своє волевиявлення щодо отримання Кредиту та укладає Кредитний договір в один із наступних способів, зокрема: шляхом скерування з Абонентського номера телефону, вказаного в Розділі 3 даного Договору ), коду, отриманого за допомогою СМС-повідомлення згідно п.п. 4 п: 1.7.. на номер 3553, що підтверджується належним чином засвідченою копією Реєстру CMC-повідомлень за липень 2021 року, оформленого на виконання Договору надання послуг №01/15082016, укладеного 15 серпня 2016 між Позивачем та ТОВ «МОБАЙЛ ДІВЕЛОПМЕНТ», згідно якого обслуговується вище вказаний короткий номер 3553, визначений додатком №2 до вказаного Договору. Під №249 у вище вказаному Реєстрі CMC-повідомлень наявне СМС-повідомлення Банку із проханням підтвердити власне волевиявлення на отримання Траншу, адресоване на абонентський номер телефону Відповідача: НОМЕР_3 , та отриману від Відповідача відповідь із зазначеним у ній кодом, із раніше отриманого СМС-повідомлення Банку.

Відповідно до п. 1.9. Кредитного договору здійснення Позичальником операцій у порядку п. 1.8. цього Договору вважаються його згодою на отримання Траншу в рамках та на умовах цього Договору та кошти автоматично перераховуються на картковий рахунок Позичальника.

Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами.

Станом на час розгляду справи відповідач не повернув отриманий кредит, встановлений Кредитним договором термін та не сплатив нараховані інші платежі, у тому числі проценти за Кредитним договором.

Останню сплату відповідачем/зарахування по Кредитному договору здійснено 07 лютого 2022 року.

Таким чином, встановлено, що відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, у зв`язку з чим сума заборгованості станом на 07 лютого 2023 становить 100746,94 грн. та складається із наступного: основний борг 59712,3 грн., прострочений борг 7459,32 грн., прострочені проценти 9840,03 грн., строкові проценти 2898,6 грн.

При цьому, в розмір заборгованості, заявленої у позові, позивачем було включено нараховану плату за обслуговування кредиту у розмірі 5367,9 грн., прострочену плату за обслуговування кредиту в розмірі 15468,79 грн.

Заборгованість відповідача підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_4 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - НОМЕР_5 ) та довідкою - розрахунком заборгованості станом на 07 лютого 2023.

Як вбачається з Виписки Банку по Траншу №G02.10701.008331631 від 12 липня 2021 року до Генерального Кредитного договору №ГКД-7892272.1 від 26 грудня 2019 року за період з 12 липня 2021 року по 06 лютого 2023 року Позичальником було сплачено 6 платежів по Траншу на загальну 22 100 грн, з яких 10 737 грн. 80 коп. відповідач зарахував в рахунок погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з тих підстав, що нарахована відповідачем плата за обслуговування кредитної заборгованості, що зазначена у позові Банку у розмірі 20 836 грн. 69 коп., що складається з простроченої плати за обслуговування кредиту у розмірі 15 468 грн. 79 коп. та нарахованої плати за обслуговуваня кредиту у розмірі 5367 грн. 90 коп.), є нікчемною та не підлягає до задоволення.

Також, суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за первісним позовом АТ «Ідея банк» та стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 69172,45 грн. (100746,94 грн. (загальна заборгованість) 5367,9 грн. (нарахована плата за обслуговування кредиту), 15468,79 грн. (прострочена плата за обслуговування кредиту) 10737,8 грн (сплачена відповідачем плата за обслуговування кредитної заборгованості, яка підлягає зарахуванню в рахунок погашення основного боргу) = 69 172,45 грн.).

В той же час, суд першої інстанції прийшов до висновку, що зустрічний позов підлягає до задоволення в повному обсязі, враховуючи діючу заборгованість по Траншу, сплачена відповідачем плата за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 10 737 грн. 80 коп. підлягає зарахуванню в рахунок погашення основного боргу (тіла кредиту).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, окрім висновку про те, що АТ «ІдеяБанк» зобов`язаний зарахувати ОСОБА_1 вже сплачені ним кошти в розмірі 10 737 грн. 80 коп. в рахунок погашення основного боргу по договору кредиту№ГКД-789272.1 від 26 грудня 2019 року з наступних підстав.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Також, згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Колегія суддів вважає не доведеним з сторони позивача за первісним позовом, що розмір заборгованості ОСОБА_1 перед Банком складає 100 746,94 грн, з яких:

59 712,3 грн основний борг;

7459,32 грн прострочений борг;

9840,03 грн - прострочені проценти;

2898,6 грн. строкові проценти;

5367,9 грн. нарахована плата за обслуговування кредиту;

15 468,79 грн. прострочена плата за обслуговування кредиту.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит, кредитодавець на вимогу споживача, кожного місяця, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надавати виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

У свою чергу, як вбачається з виданого Траншу, Банк всупереч умовам Генерального кредитного договору та Паспорту споживчого кредиту встановив ще додаткову плату за обслуговування кредитної заборгованості, що зазначена у п.1.1. Траншу та у Графіку щомісячних платежів.

Згідно колонки 7.4 Таблиці п.1.2. Графіку щомісячних платежів за Траншем, Банк встановив на постійні основі плату за обслуговування, що складає 107 358 грн., яку Позивач повинен сплачувати на транзитний рахунок № НОМЕР_4 в період з 12 серпня 2021 року по 12 липня 2026 року 60 (шістдесятьма) щомісячними рівними внесками по 1789 грн. 30 коп. кожен, 12 числа кожного місяця, згідно Графіку щомісячних платежів.

Підпункт 9.8.2. пункту 9.8 Розділу 9. «Умов споживчого кредитування без забезпечення» Публічної пропозиції AT «Ідея Банк» про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що затверджений протоколом засідання Правління №03/17-07 від 17.03.2021 p., ведений в дію з 19.04.2021 року, що був чинний на час видачі Траншу, плата за обслуговування кредитної заборгованості, щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно з Графіком за Договором кредиту, включає в себе:

надання інформації за рахунками Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів в Україні, в Контакт-центрі Банку, шляхом направлення sms-повідомлень щодо суми платежу за Договором кредиту, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо;

надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника;

опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо.

Згідно правових висновків, що викладені у Постанові Великої Палати Верховного суду від 13 липня 2022 року у цивільній справі №496/3134/19, Велика Палата дійшла висновку, що положення пунктів кредитного договору, укладеного між позичальником та АТ «Ідея Банк» щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. ( п. 32.8).

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку в частині часткового задоволення первісного висновку щодо стягнення заборгованості в боржника в розмірі 69 172,45 грн.

Окрім цього, колегія суддів погоджується з тим, що Акціонерне товариство «Ідея Банк» потрібно зобов`язати здійснити перерахунок платежів здійснених ОСОБА_1 за Генеральним кредитним договором №ГКД-789272.1 від 26 грудня 2019 року в розмірі 10 737 грн. 80 коп., які безпідставно були зараховані в якості погашення простроченої плати за обслуговування кредиту, в той же час колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно норм ст.19 Закону України «Про споживче кредитування», у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості:

1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом;

2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом;

3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.

Також, підписаним між сторонами кредитним договором передбачено черговість погашення заборгованості (платежів).

На згадані обставини суд першої інстанції уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку, визначивши Банку, що сума 10 737 грн. 80 коп. яка була сплачена боржником та зарахована банком в якості погашення простроченої плати за обслуговування кредиту, має бути зарахована на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості (за нікчемним правочином) в рахунок погашення основного боргу.

Колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині потрібно змінити, зобов`язавши Акціонерне товариство «Ідея Банк» здійснити перерахунок платежів, здійснених ОСОБА_1 за Траншем №G.02.10701.008331631 від 12 липня 2021 року до Генерального кредитного договору №ГКД-789272.1 від 26 грудня 2019 року, з часу його укладення, зарахувавши вже сплачені кошти по Траншу №G.02.10701.008331631 від 12 липня 2021 року в розмірі 10 737 грн. 80 коп., що були спрямовані на погашення плати за обслуговування по кредиту, відповідно до кредитного договору та ст.19 Закону України «Про споживче кредитування» та умов договору.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку, що з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 потрібно стягнути судові витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

В поданому зустрічному позові представник ОСОБА_1 - адвокат Буковинський Т.Й. зазначав про понесення витрат на правову допомогу в розмірі 20 000 грн та просив її стягнути з АТ «Ідея Банк».

В підтвердження факту понесення судових витрат на правову допомогу в розмірі 20000 грн, представник ОСОБА_3 , - адвокат Буковинський Т.Й. долучив договір про надання правової допомоги №4-17/03/2023 від 17 березня 2023 року (а.с. 52-54), ордер на надання правничої (правової) допомоги (а.с. 51), фотокопію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 50), рахунок на оплату в розмірі 20 000 грн. (а.с. 49), виписка по особовому рахунку в підтвердження (а.с. 64), а також остаточний розрахунок сум судових витрат та детальний опис виконаних адвокатом робіт у цивільній справі №461/1673/23 на суму 20 130 грн. (а.с. 116-118).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що визначена адвокатом сума гонорару є необґрунтованою, такою, що не відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих адвокатом послуг.

Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану із справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Із доданих в суді першої інстанції до заяви матеріалів встановлено, що між відповідачем та Адвокатським Бюро «Тараса Буковинського» від імені якого виступає адвокат Буковинський Т.Й. 17 березня 2023 року укладено Договір про надання правової допомоги №4-17/03/2023 (а.с. 52-54).

Згідно п.4.2. на дату укладення цього Договору гонорар адвоката за надання правової допомоги та представництво інтересів Клієнта є фіксованим та становить 20 000 грн., що сплачується Клієнтом у безготівковому порядку до 27 березня 2023 року на поточний рахунок Адвоката за реквізитами, що визначені у Розділі 8 цього Договору.

На виконання п.4.2. Договору 17 березня 2023 року відповідачем було сплачено повністю гонорар адвоката у розмірі 20 000 грн., що підтверджується Випискою/особовий рахунок за 27 березня 2023 року про зарахування коштів на поточний рахунок Адвокатського Бюро «Тараса Буковинського».

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги частина третя статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

Представник АТ «Ідея Банк» в поданому відзиві на зустрічну позовну заяву зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн є завищеною та неспівмірною з обсягом наданих адвокатом послуг та ціною позову.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Тож суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Верховний Суд дотримується позиції (постанови КГС ВС від 07 серпня 2018 у справі № 916/1283/17, від 30 липня 2019 у справі № 902/519/18), що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених вимогами процесуального законодавства. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10 жовтня 2018 у справі № 910/21570/17, від 14 листопада 2018 у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11 грудня 2018 у справі № 910/2170/18, від 10 жовтня 2019 у справі № 909/116/19, від 18 березня 2021 у справі № 910/15621/19, постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі № 755/9215/15-ц), Постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19, Постанови КЦС ВС у справах №757/13974/21 ц від 31 травня 2023 року та від 28 вересня 2023 року у справі №686/31892/19.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються незначною кількістю нормативно-правових актів, стосовно них існує судова практика, складнощів щодо процесу доказування чи витребування доказів не виникало.

За наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дослідивши надані докази на підтвердження витрат на правову допомогу, врахувавши складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг прийшов до правильного висновку, що з урахуванням вимог розумності та справедливості, з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 10 000 грн судових витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги під час розгляду справи у суді першої інстанції.

З урахуванням вищезазначеного апеляційна скарга Акціонерного товариства «Ідея Банк» підлягає до частково задоволення, рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 липня 2023 року зміні в частині зустрічного позову ОСОБА_1 , на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України.

В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк» задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 липня 2023 року змінити.

Зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея Банк» здійснити перерахунок платежів, здійснених ОСОБА_1 за Траншем №G.02.10701.008331631 від 12 липня 2021 року до Генерального кредитного договору №ГКД-789272.1 від 26 грудня 2019 року, з часу його укладення, зарахувавши вже сплачені кошти по Траншу №G.02.10701.008331631 від 12 липня 2021 року в розмірі 10 737 грн. 80 коп., що були спрямовані на погашення плати за обслуговування по кредиту, відповідно до умов кредитного договору та ст.19 Закону України «Про споживче кредитування».

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 29 листопада 2023 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.