н/п 2/490/2655/2023 Справа № 490/977/22
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді - Гуденко О.А.

при секретарі Позднякову Є.В.,

без участі сторін,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Миколаїв, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою, шляхом вселення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником частини квартири АДРЕСА_1 . Співвласником квартири є відповідачка ОСОБА_2 . На даний час у квартирі проживає відповідачка, яка перешкоджає позивачу у користуванні спільним майном, ключі від квартири не надає, обмежує доступ до квартири. Позивач неодноразово намагався потрапити до квартири, але позитивного результату це не дало, у зв`язку з чим він вимушений був звернутися до поліції із відповідною заявою.

Згідно відповіді №У-07/50/10/-19 ГУНП в Миколаївській області від 04.10.2019, позивачу роз`яснено, що спірні питання класифікуються, як цивільно-правові та вирішуються виключно в судовому порядку, та рекомендовано позивачу звернутися з даного питання до суду.

Також позивач звертався до відповідачки із письмовою вимогою про усунення порушень його права, але реакції не було.

На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить вселити його до квартири АДРЕСА_1 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2022 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

Згідно Розпорядження в.о. керівника апарату суду від 06.06.2022 року "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи" в зв`язку з увільненням від виконання обов`язків судді Саламатіна О.В, на час мобілізації - справу передано на повторний розподіл справи.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2022 року дану справу розподілено на суддю Гуденко О.А. та передано останній в зв`язку з особливостями роботи суду у воєнний час - 29 червня 2022 року.

Попереднім складом суду постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначити проведення підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 07.07.2022 справу прийнято до провадження та призначено проведення підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 25 квітня 2023 року закрито підготовче судове засідання у справі та призначено її до судового розгляду по суті.

15 червня 2023 року року Центральним районним судом м.Миколаєва ухвалено заочне рішення по справі 490/977/22, яким ухвалено позов задвольнити.

19 липня 2023 року представник відповідача адвокатка Сидоренко Т.В. звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення від від 15 червня 2023 року у вказаній справі .

Ухвалою суду від 14 серпня 2023 року поновлено пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 15 червня 2023 року по цивільній справі № 490/977/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення,

Скасовано заочне рішенняЦентрального районногосуду м.Миколаєва від 15.06.2023 р. у справі№ 490/977/22 та розгляд справи провести в порядкуспрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом ) сторін.

Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогамст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч. 4ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язана надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8ст. 178 ЦПК України). Зобов`язати відповідача одночасно із надісланням (наданням) відзиву до суду надіслати (надати) копії такого відзиву та доданих до нього документів позивачу.

Відзиву на позов не надходило.

Представник позивача - адвокат Лисенко В.С. в судове засідання не з`явилась, надіслала на адресу суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, справу просила розглянути у відсутність сторони позивача.

Відповідачка та її представник, які належним чином були повідомлені про розгляд справи, в тому числі телефонограмою , в судове засідання не з`явилися, причини неявки сулду не повідомили, не скористалися своїм процесуальним правом та не направили до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.

Згідно ч. 8ст. 178 ЦПК Україниу разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За вказаних обставин, судом ухвалено про розгляд справи за відсутності сторні за наявними матеріалами справи, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів про права та взаємні обов`язки сторін.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України, ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Стаття 41 Конституції України гарантує, що кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Крім цього, відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 379, 383 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

У ст. 391 ЦК України зазначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.01.2022 року державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори Березовською В.С., за реєстровим №1-86, на праві приватної власності належить частка квартири АДРЕСА_1 .

Власником іншої частки квартири АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 07.08.2019 року державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Ткаченко Ю.Г., за реєстровим № 3-466 є відповідачка ОСОБА_2 .

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за № 273993065 від 09.09.2021 року, судом встановлено, сторонам по справі на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 , розмір частки кожного із співвласника квартири становить .

З матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрований у спірній квартирі, що підтверджується копію громадянського паспорта та довідкою форми А.

Набувши право власності на частку у спірній квартирі позивач позбавлений можливості користуватись своєю власністю, оскільки відповідачем йому чиняться перешкоди, які полягають в недопуску його до майна, часткою в праві на яке він володіє.

Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що відповідач неправомірно чинить перешкоди позивачу у користуванні вказаним майном (протилежного відповідачем не доведено, а наявність триваючого спору між сторонами свідчить про наявність таких перешкод), а тому суд приходить до висновку, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом усунення перешкод у користуванні квартирою, вселенням.

При цьому, суд виходить з того, що відповідно до положень ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав власника, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача порушується його право власності чи законного володіння (п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).

Таким чином факт чинення відповідачем перешкод позивачу у володінні та користуванні відповідною часткою спірної квартири є перед судом доведеним. Відповідач не спростувала доводи позивача з приводу порушення його права на володіння та користування часткою у спірній квартирі, будь - яких доказів на адресу суду на спростування вказаної обставини не надала.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст., ст. 317, 319, 321, 383 ЦК України, ст.ст.19, 81, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення - задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні часткою квартири АДРЕСА_1 , шляхом вселення до квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Суддя О.А. Гуденко