Справа № 305/2155/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 травня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Куштана Б.П., Собослоя Г.Г.,

за участі секретаря Гусоньки З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 02 грудня 2022 року (повний текст рішення складено 12.12.2022, суддя Марусяк М.О.) у справі № 305/2155/21 за позовом ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 , що діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , від імені якої діє адвокат Коневалик А.В., звернулась до суду із даним позовом, мотивуючи його тим, що 07.11.2020 о 18:40 хв. ОСОБА_4 , керуючи технічно справним мотоциклом марки «YAMAHA» без д.н.з., їдучи автомобільною дорогою сполученням Мукачево-Рогатин-Львів, зі сторони с. Луг, у напрямку смт. Великий Бичків, по вул. Грушевського, Рахівського району, Закарпатської області, навпроти сільського кладовища, неподалік житлового будинку №27, перевищивши швидкість руху в населеному пункті, їдучи зі швидкістю біля 70 км/год. не забезпечив безпеку дорожнього руху, грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 б), 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, допустив наїзд на пішохода: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка рухалася по узбіччю дороги, штовхаючи поряд з правого боку від себе велосипед, внаслідок наїзду мотоциклом отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці ДТП. Вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 27.08.2021 у справі №305/159/21 ОСОБА_4 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія мотоцикла марки «YAMAHA» застрахована не була, у відповідності до ст.35 та п.41.1 ст.41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_1 , яка згідно розпорядження Рахівської РДА №359 від 02.12.2020 «Про встановлення піклування над дітьми-сиротами», є піклувальником та законним представником дітей-сиріт - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи в інтересах неповнолітніх дітей, 15.12.2020 звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ) з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату відшкодування втрати годувальника, що належить неповнолітнім дітям загиблої ОСОБА_6 . Однак МТСБУ було прийнято рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування з фонду захисту потерпілих, у зв`язку з тим, що згідно вироку Рахівського районного суду Закарпатської області від 27.08.2021, винна особа ОСОБА_4 в добровільному порядку відшкодував матеріальну шкоду в результаті зазначеної ДТП.

Вважаючи таку відмову незаконною, позивач просила:

- стягнути з МТСБУ на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 90000 гривень відшкодування втрати годувальника;

- стягнути з МТСБУ на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 90000 гривень відшкодування втрати годувальника;

- стягнути з МТСБУ на користь ОСОБА_1 15000 гривень відшкодування понесених витрат на спорудження надгробного пам`ятника;

- стягнути з МТСБУ на користь ОСОБА_1 27000 гривень судових витрат на правничу допомогу.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 02.12.2022 позов ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , задоволено частково. Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 90000 гривень відшкодування втрати годувальника. Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 90000 гривень відшкодування втрати годувальника. Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_1 15000 гривень відшкодування понесених витрат на спорудження надгробного пам`ятника. Стягнуто з МТСБУ на користь держави судовий збір у сумі 1950 гривень.

Додатковим рішенням Рахівського районного суду від 18.01.2023 стягнуто з МТСБУ на користь позивача 27000 судових витрат на професійну правничу допомогу.

На це рішення подало апеляційну скаргу Моторне (транспортне) страхове бюро України. Посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що скаржником у відзиві було заявлено клопотання щодо необхідності залучення ОСОБА_4 до складу учасників справи, зокрема як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмета спору, однак таке клопотання було залишено судом без задоволення, що, на думку скаржника, є порушенням норм процесуального права. Вказує, що у вироку Рахівського районного суду Закарпатської області від 27.08.2021 у справі №305/159/21, яким ОСОБА_4 визнано винним у ДТП зазначено, що потерпіла особа ОСОБА_7 не має претензій матеріального характеру до ОСОБА_4 і те, що він сприяв сім`ї потерпілої особи матеріально. Вказані обставини дали підстави МТСБУ вважати, що винна особа ОСОБА_4 у добровільному порядку відшкодував шкоду, що була заподіяна ним у результаті ДТП сім`ї потерпілої, про що і було зазначено у листі про відмову у виплаті про відшкодування від 01.11.2021, направленому представнику ОСОБА_1 . У зв`язку з цим, вважає, що місцевий суд неповно з`ясував вказані обставини, не залучивши до участі у справі винуватця ДТП, що, на думку скаржника, призвело до ухвалення необґрунтованого рішення. Крім цього, зазначає, що позивачем не було додано жодних документів, які б вказували на доходи ОСОБА_5 , що свідчить про недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та неправильне застосування норм матеріального права. Також вказує, що Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» визначає право, а не обов`язок МТСБУ, виплатити відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого у вигляді одноразової виплати.

Представник ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвокат Коневалик А.В. - подав відзив на апеляційну скаргу. Вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Представник апелянта в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений за адресою електронної пошти, що вказувалась у апеляційній скарзі (а.с.182). Колегія суддів виходить з «презумпції обізнаності»: якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши її у апеляційній скарзі, що надсилались до суду, то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. Отже, представник апелянта знає або принаймні повинен був дізнатися про повідомлення суду про судове засідання, призначене на 15.05.2023. Відповідна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18. Колегія суддів, відповідно до ч. 2 ст 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності представника апелянта, який не з`явився в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію представника позивача. дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 27.08.2021 у справі №305/159/21 встановлено, що 07.11.2020 о 18:40 хв. ОСОБА_4 , керуючи технічно справним мотоциклом марки «YAMAHA» без д.н.з., їдучи автомобільною дорогою сполученням Мукачево-Рогатин-Львів, зі сторони с. Луг, у напрямку смт. Великий Бичків, по вул. Грушевського, Рахівського району, Закарпатської області, навпроти сільського кладовища, неподалік житлового будинку №27, перевищивши швидкість руху в населеному пункті, їдучи зі швидкістю біля 70 км/год. не забезпечив безпеку дорожнього руху, грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 б), 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, допустив наїзд на пішохода: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка рухалася по обочині дороги, штовхаючи поряд з правого боку від себе велосипед, внаслідок наїзду мотоциклом отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці ДТП. Вказаним вироком ОСОБА_4 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування основного покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та з покладенням на нього, обов`язків, передбачених ст. 76 КК України (а.с.10-12).

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 зафіксовано факт смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13).

Згідно довідки від 31.12.2020 №6098, виданої Буштинською селищною радою, вбачається, що склад сім`ї померлої складався з: 1) сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; 2) сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 3) дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.17).

З копії свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 від 05.07.2005 вбачається, що нині померла ОСОБА_5 , являлася мамою неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15,16).

Відповідно до Розпорядження Рахівської районної державної адміністрації №359 від 02.12.2020 «Про встановлення піклування над дітьми-сиротами» ОСОБА_1 призначено піклувальником дітей-сиріт ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18).

15.12.2020 на адресу МТСБУ було надіслано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, що належить неповнолітнім дітям загиблої ОСОБА_5 (а.с.7,8).

МТСБУ було розглянуто дану заяву та прийнято рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування з фонду захисту потерпілих, у зв`язку з тим що згідно вироку Рахівського районного суду Закарпатської області від 27.08.2021, винна особа ОСОБА_4 в добровільному порядку відшкодував матеріальну шкоду в результаті зазначеної ДТП (а.с.28).

Згідно накладної №13 від 10.10.2021, виданої ФОП ОСОБА_8 , позивачем було понесено витрати на спорудження надгробного пам`ятника для загиблої ОСОБА_5 в розмірі 15000 гривень (а.с.19).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Разом з цим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Статтею 3 Закону № 1961-IV встановлено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з приписами підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди або МТСБУ, у випадках передбачених Законом № 1961-IV. Цей страховик (МТСБУ), хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому цим Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його виконанням страховиком завдавача шкоди (МТСБУ за завдавача шкоди) замість останнього.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілими несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винуваті, так і невинуваті володільці об`єктів, які є джерелом підвищеної небезпеки.

На володільця джерела підвищеної небезпеки покладається відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії цього джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності його вини в її заподіянні. Відповідальність за відшкодування заподіяної шкоди у даному випадку покладається на відповідача МТСБУ.

Статтею 23 Закону № 1961-IV визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода пов`язана зі смертю потерпілого.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Пунктом 27.5 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати.

Згідно частини другої статті 1200 ЦК України шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди.

Статтею 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

В той же час, положеннями пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (МТСБУ) у разі визнання вимог заявника обґрунтованими зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Тобто, вказана норма Закону № 1961-IV встановлює обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, та не дає право страховику на розтермінування виплати страхового відшкодування поза межами 90-денного строку з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування.

Виходячи з вищезазначених норм права, колегія суддів звертає увагу, що у цих правовідносинах ЦК України є загальним нормативно-правовим актом, а Закон № 1961-IV є спеціальним нормативно-правовим актом та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом. Тобто Закон № 1961-IV визначає спеціальні до ЦК України розмір та строки виплати страхових відшкодувань у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому саме спеціальний закон підлягає застосуванню при відшкодуванні страховиком шкоди, заподіяної смертю особи при експлуатації наземних транспортних засобів.

Згідно п.27.4 статті 27 Закону № 1961-IV, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку

Установивши, що внаслідок ДТП неповнолітнім ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заподіяно шкоди, пов`язаної зі смертю їх матері, та врахувавши, що цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу, власником не була застрахована, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що така подія є страховою та у відповідача виник обов`язок відшкодувати позивачці, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей загиблої ОСОБА_5 , шкоду, заподіяну смертю потерпілої, та витрати, що були понесені ОСОБА_1 на спорудження надгробного пам`ятника для загиблої ОСОБА_5 .

Оскільки страховий випадок настав 07.11.2020, місцевий суд правильно виходив з того, що для розрахунку виплат необхідно використовувати мінімальну заробітну плату, встановлену на 2020 рік згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік».

Доводи апеляційної скарги про наявність у МТСБУ підстав вважати, що ОСОБА_4 у добровільному порядку відшкодував шкоду, заподіяну ним у результаті ДТП сім`ї потерпілої, у зв`язку з чим позивачу було відмовлено у здійсненні страхового відшкодування з фонду захисту потерпілих, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки згідно вироку Рахівського районного суду Закарпатської області від 27.08.2021 у справі №305/159/21 цивільний позов у рамках кримінальної справи не заявлявся, а відомості про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної у результаті ДТП, ОСОБА_4 відсутні. Крім цього, МТСБУ не надано жодних належних та допустимих доказів, які свідчили б про те, що ОСОБА_4 відшкодував шкоду, заподіяну втратою годувальника, у розмірі, визначеному пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV, а також відшкодував витрати, понесені на спорудження надгробного пам`ятника.

Щодо доводів апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, винуватця ДТП - ОСОБА_4 , було залишено судом без задоволення, колегія суддів відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено, зокрема, порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення (ч. 4). Відповідно до ч. 2 ст 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення впливає на права та обов`язки ОСОБА_4 , оскільки у випадку здійснення МТСБУ регламентної виплати по цій справі, саме до ОСОБА_4 МТСБУ матиме право заявити регрес ний позов. Колегія суддів зазначає, що незалучення ОСОБА_4 до участі у справі не призвело до неправильного вирішення справи щодо відповідача МТСБУ, на якого Законом № 1961-IV покладено обов`язок відшкодування передбаченої цим законом шкоди у випадку, коли шкоду заподіяно транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують, а рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін.

Керуючись ч. 4 ст. 258, п.1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.

Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 02 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 травня 2023 року.

Головуюча:

Судді: