Номер провадження: 22-ц/813/5145/23
Справа № 501/3331/22
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д.В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Пінькової К.Ю.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_4

на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 01 лютого 2023 року,

постановлену Іллічівським міським судом Одеської області у складі: судді Пушкарського Д.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування, визнання недійсним договору іпотеки та скасування державної реєстрації,

в с т а н о в и в:

Предметом апеляційного перегляду є ухвала Іллічівського міського суду Одеської області від 01 лютого 2023 року, якою заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно:

- житлового будинку літ. «А» садибного типу з мансардним поверхом загальною площею 199,9 кв.м, у тому числі житлова 75 кв.м, гараж літ. «Б» та господарчі споруди за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8);

- двоповерхового житлового будинку літ. «В» садибного типу з підвальним і мансардним поверхами, загальною площею 866,5 кв.м, в тому числі житлова 350,4 кв.м, господарчі споруди за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_4 вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою, просить скасувати ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 01 лютого 2023 року повністю, у забезпеченні позову за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити повністю.

Доводами апеляційної скарги є те, що станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову і постановлення оскаржуваної ухвали докази виникнення (наявності) між сторонами спору у матеріалах справи відсутні, а звернення особи із позовом ще не є достатнім доказом існування спору, а висновок суду про таке жодним чином не обгрунтований. Позовні матеріали не містять доказів порушення прав позивача, їх оспорювання, виникнення і наявності спору; відповідачу не було направлено судом копії позовних матеріалів, а тому взагалі про наявність певних вимог із боку позивача дізнався внаслідок ознайомлення з матеріалами справи 14 лютого 2023 року; суд першої інстанції не пересвідчився в виникненні (наявності) спору між сторонами, неповно встановив обставини, які мають значення для вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, ані матеріали справи, ані заява про забезпечення позову, ані оскаржувана ухвала взагалі не містить доказів, які б підтверджували дійсне існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; суд не визначив конкретні фактичні обставини, з якими пов`язане вжиття ним заходів забезпечення позову; не зазначив підстави саме визначеного в неї заходу забезпечення позову, не обґрунтовано необхідність застосування саме такого заходу; судом не вирішено питання зустрічного забезпечення, не з`ясовано жодних питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням, чим порушені вимоги ч. 8 ст. 153 ЦПК України.

Від позивачки надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що застосований оскаржуваною ухвалою суду захід забезпечення позову ОСОБА_1 указаним вимогам повністю відповідає та є співмірним заявленим ОСОБА_1 вимогам.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 адвокат Апальков В.В. підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивачки адвокат Шаркова Н.Р. апеляційну скаргу не визнала та підтримала доводи відзиву на апеляційну скаргу.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, що відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що у листопаді 2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Іллічівського міського суду Одеської області із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування, визнання недійсним договору іпотеки та скасування державної реєстрації, в якому просить, крім іншого:

визнати за нею в порядку спадкування за заповітом за її померлою матір`ю ОСОБА_5 на:

житлового будинку літ. «А» садибного типу з мансардним поверхом загальною площею 199,9 кв.м, у тому числі житлова 75 кв.м, гараж літ. «Б» та господарчі споруди за адресою: АДРЕСА_1 ;

двоповерхового житлового будинку літ. «В» садибного типу з підвальним і мансардним поверхами, загальною площею 866,5 кв.м, в тому числі житлова 350,4 кв.м, господарчі споруди за адресою: АДРЕСА_1 ;

- скасувати рішення державних реєстраторів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності на вказані житлові будинки та припинити право власності ОСОБА_2 на зазначені будинки в цілому,

скасувати договір іпотеки від 24.06.2016, посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Котик Н.В., реєстровий номер 1144, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , недійсним та скасувати державну реєстрацію вказаної іпотеки, зареєстровану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.06.2015 (номер записів про іпотеку 10164686, 10167095) та державну реєстрацію обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.06.2015 (номер записів про обтяження 10165950, 10167951) щодо вищезазначених спірних житлових будинків.

Ухвалою суду від 26 грудня 2022 року було відкрито провадження у справі.

Також у листопаді 2022 року позивачка звернулася із заявою про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким державним реєстраторам у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно нерухомого майна, а саме:

житлового будинку літ. «А» садибного типу з мансардним поверхом загальною площею 199,9 кв.м, у тому числі житлова 75 кв.м, гараж літ. «Б» та господарчі споруди за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8);

двоповерхового житлового будинку літ. «В» садибного типу з підвальним і мансардним поверхами, загальною площею 866,5 кв.м, в тому числі житлова 350,4 кв.м, господарчі споруди за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8).

Заяву обґрунтовано тим, що відповідач є титульним власником спірного спадкового майна власником, щодо якого ним 24.05.2016 укладено іпотечний договір на користь ОСОБА_3 , строк виконання зобов`язання настав 24.06.2016, тобто в будь-який момент право власності на житлові будинки може бути зареєстроване за іпотекодержателем ОСОБА_3 або за третьою особою, що спричинить негативні наслідки для позивача, яка вже зараз змушена звернутись до суду із позовними вимогами про визнання вказаного договору іпотеки недійсним, і ухвала про забезпечення позову та заборону вчинення реє стрійних дій стосовного спірного нерухомого майна предмета іпотеки унеможливить здійснення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки.

Задовольняючи таку заяву, суд виходив із її обґрунтованості.

Вказаним вимогах оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини 1 та частини 4 статті 150 ЦПК України позов забезпечується: забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно зі статтею 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Положення зазначеної норми пов`язують вирішення питання про забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності та обґрунтованості такого забезпечення в контексті положень статті 81 ЦПК України, яке (забезпечення) застосовується як гарантія задоволення вимог позивача.

З урахуванням вимог, передбачених статтями 776, 77, 78, 79, 80, 81 ЦПК України, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку зі вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Обранням належного заходу забезпечення позову, передбаченого процесуальним законом, дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи або осіб, що не є учасниками справи.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу або іншим особам вчиняти певні дії.

Постановляючи ухвалу про заборону відповідачу або іншим особам вчиняти певні дії, суд повинен точно визначити, які саме дії (чітко визначені) забороняється вчиняти, тобто не будь-які дії щодо предмета спору (схожий правовий висновок викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.11.2019 у справі № 916/1936/19, від 15.11.2019 у справі № 916/1937/19, від 19.05.2021 у справі № 910/19775/20).

Оскільки в цій справі вбачається, що позивачка ОСОБА_1 звернулась суду з позовними вимогами крім вимог майнового характеру і з позовними вимогами немайнового характеру (про визнання недійсним договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Котик Н,В, реєстраційний номер 1144, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 недійсним та скасування державної реєстрації права іпотеки та обтяження на предмет іпотеки), судове рішення в разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то у цьому випадку має застосовуватися та досліджуватися саме така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулася, натомість взагалі не має застосуватися та досліджуватися в частині немайнових вимог така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду (схожий правовий висновок викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 910/9855/20).

При цьому в немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (наведену правову позицію викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору (такий висновок викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 910/12661/19 і від 19.05.2021 у справі № 910/19775/20, пов`язаних із застосуванням заходів забезпечення позову в спорах немайнового характеру).

Враховуючи критерії співмірності та адекватності заходів забезпечення позову, колегія суддів вважає, що накладена судом заборона має цілком узгоджуватися з предметом позову та стосуватися виключно запобігання передчасній реєстрації за ОСОБА_3 як іпотекодержателем переходу права власності на предмет іпотеки внаслідок вірогідного звернення стягнення на нього, оскільки строк виконання зобов`язання настав, а не взагалі будь-яких реєстраційних дій щодо спірних будівель, зокрема, права користування чи управління нею, оскільки має застосовуватися захід забезпечення позову, який лише унеможливлює внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів щодо відчуження предмета іпотеки та встановлює тимчасову заборону Кредитору визначати фактичну та юридичну долю спірного об`єкта нерухомості, однак жодним чином не впливає на здійснення інших речових прав власника, зокрема передачу в оренду нерухомого майна. До того ж такі заходи мають тимчасовий характер та не позбавляють власника майна прав на використання належного йому майна та отримання з цього зиску, отримання доходів.

У зв`язку з цим, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вжив неспівмірних і неадекватних заходів забезпечення позову, фактично заборонивши державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо спірних об`єктів, тоді як в межах цього предмета позову за матеріалами справи є доведеним лише існування ризиків, пов`язаних з можливістю реалізації предмету іпотеки, а існування інших ризиків, пов`язаних з ускладенням або неможливістю в майбутньому виконати можливе рішення суду про задоволення позову, не доведено.

Тому адекватним і достатнім є покладання на державних реєстраторів заборони вчинення реєстраційних дій щодо відчуження предмета іпотеки.

Іншого по справі щодо забезпечення позову в межах позовних вимог не доведено.

За таких обставин апеляційний суд частково погоджує доводи апеляційної скарги щодо того, що оскаржувана ухвала не містить доказів, які б підтверджували дійсне існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зокрема в іншій ніж реалізація іпотечного майна, частині, а також що суд не визначив конкретні фактичні обставини, з якими пов`язане вжиття ним застосованих заходів забезпечення позову та не обґрунтовано необхідність застосування саме такого заходу, а його помилкова підсумкова позиція щодо повного задоволення заяви в значно більшому обсязі, а саме у виді заборони державним реєстраторам проводити будь-які реєстраційні дії щодо предметів іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не ґрунтується на матеріалах справи.

Інші доводи апеляційної скарги як-то не доведення існування спору між сторонами та незастосування зустрічного забезпечення не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи положення частини першої статті 154 ЦПК України, суд має право, втім він не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача.

Законодавцем визначено випадки обов`язкового застосування зустрічного забезпечення в частині третій статті 154 ЦПК України, відповідно до якої суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Оскільки такого по справі не встановлено, то відсутній обов`язок суду застосовувати зустрічне забезпечення по справі.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до частини 1, 4 статті 376 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 367 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи, викладені відповідачем ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, отримали часткове підтвердження під час апеляційного провадження та є підставою для зміни оскаржуваної ухвали шляхом викладення пунктів 1, 2 резолютивної частини ухвали від 01 лютого 2023 року в новій редакції.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 01 лютого 2023 року у справі № 501/3331/22 змінити, виклавши пункти 1 і 2 резолютивної частини зазначеної ухвали в такій редакції:

"1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

2. Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, проводити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційні дії щодо переходу до ОСОБА_3 (іпотекодержателя) права власності на об`єкти нерухомого майна (предмет іпотеки):

- житлового будинку літ. «А» садибного типу з мансардним поверхом загальною площею 199,9 кв.м, у тому числі житлова 75 кв.м, гараж літ. «Б» та господарчі споруди за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8);

- двоповерхового житлового будинку літ. «В» садибного типу з підвальним і мансардним поверхами, загальною площею 866,5 кв.м, в тому числі житлова 350,4 кв.м, господарчі споруди за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8).

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 26 травня 2023 року.

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко

.