Справа № 203/2012/23
Провадження № 2/204/2255/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позову без руху

15 травня 2023 суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Чудопалова С.В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвоката Просяник Надія Петрівна до Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради про визнання дій щодо збирання особистої інформації та розголошення медичної інформації незаконною та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвоката Просяник Н.П. звернулася до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради про визнання дій щодо збирання особистої інформації та розголошення медичної інформації незаконною та стягнення моральної шкоди. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.04.2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , передано Красногвардійському районному суду м. Дніпропетровська за підсудністю. Разом з позовом подано клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв`язку з відсутністю у позивача доходів, на підтвердження чого надано довідки про доходи з 10.22 по 03.23 рр., з якої вбачається, що сума пенсії складає 14260грн., за період з 01.02.22 по 31.08.22 сума пенсії складала 16000, та за період з 01.08.22 по 31.10.23 сума пенсії складала 13000грн. та довідку ЛКК від 06.03.23, проте що остання є інвалідом 3 групи. Вважаю, що позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України та її треба залишити без руху, з наступних підстав . Всупереч вимогам ст. 175 ЦПК України позивачем в позовній заяві не конкретизовано позовні вимоги, а саме:- не зазначено, в чому саме полягають неправомірні дії відповідача щодо незаконного збирання інформації та її розповсюдження сторонній особі та яким чином; - не зазначено,яку саме поширену щодо позивача відповідачем інформацію позивач просить зобов`язати відповідача спростувати . Щодо вимоги позовної заяви про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно п. 3 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31 березня 1995року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно положень ч. 3, 4ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Порядок та підстави відшкодування моральної шкоди визначено ст.ст. 23, 1167 ЦК України. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені ст. 1167 ЦК України. Зокрема, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Виходячи з цих обставин, суми заявленої позивачем моральної шкоди в позові не обґрунтовано: якими міркуваннями керувався позивач при визначенні розміру моральної шкоди; - чи можна вважати розумними вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в такій сумі, виходячи з вимог ст. 23 ЦК України, зокрема, відсутні докази причинно-наслідкового зв`язку між моральними стражданнями позивача та діями, рішеннями, бездіяльністю відповідача. Таким чином, позивачем не повно викладено обставини справи з зазначенням посилань на відповідні докази щодо визнання дій незаконними та спричинення моральної шкоди та відповідного розрахунку, згідно якого позивач оцінив свої моральні страждання. Позовна заява містить лише загальні посилання на наявність підстав, на думку позивача, для відшкодування моральної шкоди, та, відповідно, не містить відомостей в чому саме полягає заподіяна останньому моральна шкода. Тому, позивачу необхідно конкретизувати свої позовні вимоги, суму заявленої ним моральної шкоди та надати відповідний розрахунок, згідно якого позивач оцінила свої моральні страждання. Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. У відповідності до Закону України «Про судовий збір» визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору. Проте, як визначено в ч.4 ст. 23 ЦК, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою. Тому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою. Тобто, вимога про відшкодування моральної шкоди, що визначена у грошовому вимірі та що складає ціну матеріальних вимог, є майновою вимогою, а тому, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 08 листопада 2019 року у справі № 400/100/19 (К/9901/29662/19) та постанові Касаційний цивільний суд у складі Верховного суду від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц (61-2367св18). Так, згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Як на підставу звільнення від сплати судового збору позивач посилається на ст. 8 Закону України «Про судовий збір», оскільки майновий стан не дозволяє сплатити повністю судовий збір та надає довідки від пенсійного фонду. Відповідно до вимог ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір належних до оплати судових витрат, або звільнити від їх сплати. Згідно з ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати. Єдиною підставою для вчинення судом дій, зазначених у статті 8 Закону України «Про судовий збір», є врахування ним майнового стану сторін. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також те, що вона підпадає під умови, визначені ч. 1 ст. 8 вищезазначеного Закону. Таким чином, звільнення від сплати судового збору є правом суду, а відповідна заява сторони розглядається, виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до суду, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами. Проте, як вбачається з матеріалів позовної заяви позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження майнового стану, який позбавляє позивача можливості сплатити судовий збір за подання позовної заяви. Під час розгляду клопотання суд також враховує, що Європейським судом з прав людини у справі „Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 року, зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду. При цьому, суд звертає увагу позивача, що статтею 129Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, тому самі лише обставини, пов`язані з тим, що вона не має коштів та отримує лише пенсію тощо, станом на дату звернення до суду із вказаним позовом не можуть вважатися безумовною підставою для звільнення від такої сплати. Суми виплачених доходiв та утриманих податкiв з Державного реєстру фiзичних осiб - платникiв податкiв відображаються у довідці, отримання якої є безкоштовним; за умови надання згаданої довідки (станом на дату звернення до суду) та доказів на підтвердження обставин, у зв`язку з якими подається клопотання, вказане у сукупності свідчитиме про майновий стан позивача, що враховується судом при вирішенні питання про звільнення від сплати судового збору, що унеможливлює суд вирішити питання про звільнення від сплати судового збору позивачу. Враховуючи даний принцип, а також положення статті 5 Закону України «Про судовий збір», суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні, в тому числі й у питанні звільнення від сплати судового збору чи відстрочення такої сплати. Згідно з ч. 3ст. 6 Закону України «Про судовий збір`за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» з 1 січня 2023 року встановлений показник прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2684,00грн. Відповідно до п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір справляється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 1 073,60 грн та не більше 13 420 грн. Згідно п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір справляється в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в розмірі 1073,60 грн. Зі змісту позову вбачається, що заява містить дві вимоги немайнового характеру (щодо незаконних дій працівників лікарні щодо незаконного збирання інформації та її розповсюдження та щодо зобов`язання відповідача спростувати інформацію) та одну вимогу майнового характеру (про стягнення моральної шкоди). При цьому позивачем не надано суду квитанції про сплату судового збору. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги заявлені позовні вимоги, позивачу пропонується сплатити судовий збір за дві вимоги немайнового характеру та за одну вимогу майнового характеру у загальному розмірі 4147,20 грн. та надати документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі, або надати суду докази, що підтверджують скрутне матеріальне становище позивача задля вирішення питання по клопотанню про звільнення від сплати судового збору. Реквізити для сплати судового збору : « отримувач коштів - УК у Чечелівському районі м. Дніпра/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37988155, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA0004632, Код класифікації доходів бюджету 22030101». Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Виходячи із наведеного, суд дійшов до висновку, що провадження у справі не може бути відкрито без усунення зазначених недоліків. За таких обставин, приходжу до переконання, що без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви з врахуванням вимог ст.175 ЦПК України. Керуючись ст.ст.175,177,185 ЦПК України, судя,-

Ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвоката Просяник Надія Петрівна до Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради про визнання дій щодо збирання особистої інформації та розголошення медичної інформації незаконною та стягнення моральної шкоди, - залишити без руху. Надати позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Роз`яснити позивачу, що відповідно до ст.185 ЦПК України, якщо у встановлені строки вказані недоліки не будуть усунені, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу. Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя С.В.Чудопалова