САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1638/23
Провадження №2/726/264/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2023 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Проскурняка І. Г., за участю секретаря судових засідань Богонос Г. Й., позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 розглянувши матеріали цивільної справи №726/1638/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди та знесення самочинного будівництва,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про відшкодування майнової шкоди та знесення самочинного будівництва до відповідача ОСОБА_3 .

В позові посилається на те, що вона є власником 53/100 часток житлового будинку літ. А, загальною площею 223,70 кв.м., житловою площею 105,30 кв.м., що виділена в натурі в квартиру АДРЕСА_1 , а також - сараю літ Б, 1/2 часток вбиральні літ. В, вигрібних ям, колодязя, огорожі за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач є власником інших 47/100 часток вказаного житлового будинку, що виділені в квартиру АДРЕСА_3 , а також 1/2 часток вбиральні літ. В, вигрібних ям, криниці, огорожі, відмостки.

В житловому будинку наявне горище, що знаходиться у спільній власності та спільному користуванні сторін. На цьому горищі знаходився димохід, який виходив на дах будинку та яким користувались обоє його співвласників. Зокрема, через димохід відбувався відвід диму від печі, що розміщена в кімнаті 2-10, площею 19,00 кв.м., що належить позивачці.

Проте, в період перебування ОСОБА_1 за кордоном, відповідач самовільно демонтував димохід і на його місці встановив пластмасовий резервуар з водою, трубопровід від якого провів в свою частину будинку через димохідну шахту в стіні.

Такими діями відповідач знищив належне позивачці на праві спільної із ним власності майно і позбавив її можливості користуватись піччю в її житловій кімнаті.

Окрім наведеного, ОСОБА_3 впритул до стіни житлового будинку літ. А та стіни сараю літ. Б, який є особистою приватною власністю позивачки, самовільно, без будь яких дозвільних документів, збудував гараж літ.Г, при цьому, без згоди позивачки, демонтував частину стіни належного їй сараю, довжиною 3,18 м. і висотою 2,90 м., чим завдав їй матеріальних збитків.

За даними фактами позивачка 15.06.2022 року звернулася із заявою в поліцію, щодо протиправних дій відповідача. Проте, у зв`язку із відсутністю в діях відповідача складу кримінального правопорушення, перевірку за зверненням було припинено і рекомендовано звернутися за захистом порушених прав до суду.

Для визначення завданих матеріальних збитків по відновленню димаря та цегляної стіни сараю було замовлено проведення будівельно технічної експертизи, відповідно до висновку №42 від 24.03.2023 року, згідно до якої:

- вартість робіт з влаштування димаря становить 5 938 гривень 36 копійок;

- вартість влаштування цегляної стіни сараю літ.Б становить 18 898 гривень 31 копійок.

Загальна вартість збитків складає 24 836 гривень 67 копійок.

Звертає увагу суду на те, що ні будівельний паспорт, ні будь які інші дозвільні документи на його будівництво не видавалось, що підтверджується відповідями інспекції ДАБК Чернівецької міської ради від 05.12.2022 року та Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради від 05.12.2022 року.

Крім того, відповідачем збудовано гараж над вигрібною ямою №6, яка перебуває у його з позивачкою спільній частковій власності, тим самим унеможлививши доступ до неї для користування і обслуговування.

Земельна ділянка під будинковолодінням по АДРЕСА_2 не приватизована, але порядок користування нею встановлений рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 17.06.2014 року.

Самочинне будівництво гаражу літ.Г здійснено відповідачем саме на частині ділянки площею 0,0494 га., яка виділена у користування позивачці, на що вона згоди не давала, що є додатковою підставою для знесення такого будівництва.

Просить суд стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріальну шкоду в розмірі 24 836 гривень 67 копійок.

Зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за власний рахунок знести самочинно побудований ним гараж літ.Г по АДРЕСА_2

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 понесені нею судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 2147,20 гривень, витрат понесених із оплатою виготовлення експертного висновку в розмірі 5060 гривень та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000 гривень.

Відповідач ОСОБА_3 спрямував до суду відзив на позов, в якому зазначив, що позивачка зазначає, що цими діями він знищив належне їм на праві спільної сумісної власності майно і позбавив її можливості користуватися піччю в її житловій кімнаті.

А також позивачка зазначає, що він заподіяв їй матеріальну шкоду шляхом демонтування частини стіни сараю довжиною 3.18 м., висотою 2.90 м.

Вартість робіт по влаштуванню димаря складає 5938 гривень 36 копійок, вартість влаштування цегляної стіни сараю літ.Б становить 18898 гривень 31 копійок, а всього позивачка вважає, що він повинен їй відшкодувати матеріальну шкоду в розмірі 24836 гривень 67 копійок.

Звертає увагу суду на те, що він з позивачкою є колишнім подружжям і на підставі судового рішення апеляційного суду Чернівецької області від 05.11.2008 року між ними було поділено житловий будинок та господарські будівлі по АДРЕСА_4 , йому було виділено 47/100 частин будинку, а також 1/2 частину вбиральні літ.В. 1/2 частину вигрібної ями, 1/2 частину колодязя та 1/2 частину огорожі на загальну вартість 52714,50 гривень, а позивачці було виділено 53/100 частини житлового будинку, сарай літ.Б, 1/2 частини вбиральні, колодязя та вигрібної ями. Позивачка здійснила добудову до будинку облаштувавши за рахунок даної добудови окремий вхід на 2 поверх житлового будинку, який був виділений їй в особисту власність, а також обладнала окремий вхід на горище.

Приблизно в 2017-2018 роках позивачка ОСОБА_1 за допомогою найманих майстрів переробила дах будинку та перекрила його металочерепицею. При здійсненні цих робіт майстри обладнали один димохід, а інший димохід був демонтований майстрами, оскільки в даху навіть не робився отвір для димоходу, що підтверджується фототаблицею.

Позивачка у своїй кімнаті повністю демонтувала кафельну пічку, зробила ремонт і встановила меблевий набір на місці існування пічки.

Демонтування димоходу на горищі, майстрами які перекривали дах, призвело до того, що він зміг користуватися газовим конвектором, який встановлений на 1 поверсі будинку, який було виділено йому.

В 2018 році він вирішив встановити на горищі ємкість для води, щоб обладнати у своїй частині будинку водопостачання. Дані роботи йому допомагав робити сусід ОСОБА_5 . Коли вони почали заводити металопластикову трубу діаметром 20 мм., то встановили, що весь димохід було забито будівельним сміттям, битою цеглою, а також в шахті знаходилась стара куртка.

Зазначає, що він закрив цей отвір, щоб не падало сміття в димоходу шахту. Погоджується, що на даний час на горищі знаходиться ємкість для води, але дана ємкість ніяких перешкод в обладнанні нового димоходу не створює.

Позивачка перегородила більшу частину горища, і на даний час вона користується 2/3 частинами горища, а він 1/3 частиною горища, та частина горища на якій залишається демонтований димохід знаходиться на його частині горища.

Він звертався до позивачки коли вона робила перекриття будинку з зауваженням що ці роботи перешкоджають йому у користуванні газовим конвектором, однак вона не зважаючи на це продовжила ремонтні роботи.

Щодо позовних вимог про відшкодування вартості влаштування цегляної стіни сараю літ. Б зазначає наступне.

Стіни сараю літ.Б, який виділений був в особисту власність позивачці ОСОБА_1 були збудовані частиною із цегли, а частково були змонтовані із плоского шифера.

Між житловим будинком та сараєм була певна відстань і під час сильної бурі на сараї вітер зняв частину даху із кроквами, дошками та шифером, перекинув їх на сусідню ділянку ОСОБА_6 та кинув на дерева. Відповідач за власні кошти придбав шифер та відремонтував сарай, оскільки позивачка перебувала весь цей час за кордоном, однак позивачка не компенсувала йому частину вартості робіт. В подальшому користуючись даною частиною земельної ділянки, над якою було зроблено навіс, постало питання закрити його, тому що із-за протягу цей простір в зимку замітало снігом, а тому вирішив зробити з однієї сторони від городу стіну, а з іншої сторони встановити великі двері, і тому цей простір на даний час названий як гараж літ.Г. Ці роботи він виконував ще до того як позивачка перекривала дах і цим приміщенням користувалася і позивачка, і майстри, які перекривали дах. Вважає, що відсутні підстави для знесення гаражу літ.Г, оскільки він не порушує права позивачки, а навпаки зберігає її майно.

Звертає увагу суду на те, що він є інвалідом 3 групи загального захворювання та розмір його пенсії становить 3431,55 гривень тому він не має змоги вкладати кошти в утримання спільного майна. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивачки ОСОБА_7 про відшкодування майнової шкоди та знесення самочинного будівництва.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 пояснила, що житловий будинок за адресю АДРЕСА_2 поділений між нею та відповідачем за рішенням суду. Ззаді будинку розташований сарай та вигрібна яма, сарай належить їй на праві власності, а вигрібна яма є спільною сумісною власністю. Відповідач без її згоди закрив їй доступ до вигрібної ями та побудував гараж. На її прохання знести самочинне будівництво він відмовився.

З приводу горища вона повідомила, що коли вона перекривала будинок, вона залишила димохід під кришею, та в подальшому його можна було б відновити. Однак відповідач розібрав димохід та поставив на його місці резервуар з водою. В інший димохід він підключив газ у свою частину будинку та вона залишилася без димоходу.

Представник позивачки ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що будинок було розподілено в частинах, а саме ОСОБА_1 належить 53/100 часток житлового будинку, а відповідачу ОСОБА_3 47/100 часток житлового будинку, позивачці також у власність було передано сарай, однак відповідач вирішив здійснити будівництво капітальної споруди та перекрив їй доступ до вигрібної ями, яка є спільною сумісною власністю.

Представник позивачки звертає увагу суду на те, що він звертався до відповідних органів з метою отримати інформацію чи звертався відповідач для отримання відповідних дозвільних документів для здійснення добудови та отримавши відповідь було встановлено, що відповідач не звертався та відповідних дозволів не отримував, а тому здійснена добудова є самочинним будівництвом. А також порушуються права позивачки, в силу того, що впритик до її стіни було збудовано гараж та дозволу на це вона не надавала.

Експерт, будучи на місці будинковолодіння, встановив, що стіна є капітальною та відповідач її розібрав та знищив частину майна позивачки, яке належить їй на праві власності.

Димохід на горищі знаходився на частині території будинку, яке належало відповідачу, але перебувало у спільній власності. Відповідач розібрав димохід, без дозволу позивачки та поставив резервуар з водою, чим обмежив їй доступ до димоходу.

Просить суд задовольнити позовні вимоги позивачки.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що коли він будував будинок то зробив два димоходи. Позивачка коли робила перекриття даху один димохід її працівники розібрали. Згодом він на горищі постановив резервуар з водою, який знаходиться 1,5 метра від димохода. Труби від резервуара ідуть через димохід, однак дозвільних документів на такі дії у нього не має.

Зазначив, що він зробив добудову у вигляді гаражу та надав їй ключі для користування. Позивачка має доступ до гаражу та вигрібної ями, яка за рішенням суду є спільною власністю. Дозволу на вчинення прибудови у позивачки не питався та дозвільних документів не мав, це самочинне будівництво. Земельна ділянка, на якій збудовано гараж є спільною власністю. Визнає той факт, що мав запитати дозволу у позивачки, але цього не зробив. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що димохід, на момент розподілу будинку перебував у неробочому стані. Після перекриття позивачкою будинку, над дахом димоходу не було, що підтверджується фото таблицями.

Зазначений димохід не являється робочою системою опалення, тому відповідач не порушував своїми діями права позивачки та не має підстав для відшкодування коштів.

Щодо знесення самочинного будівництва зазначає, що прохід до вигрібної ями доступний позивачці, вона може зайти як через сарай, так через гараж, тому не має підстав для задоволення позовних вимог.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні була допитана як свідок та підтвердила той факт, що коли поділили будинок покрівля була з шиферу та два домоходи виходили на зовні, одним димоходом користувався відповідач, який провів газ у своє помешкання, а другий димохід був пошкоджений та верхня частина була розібрана. Коли вона робила перекриття даху, один димохід вона обробила, а пошкоджений зменшила та залишила під дахом.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він допомагав ОСОБА_3 після буревію, який зняв шифер з навісу для дров, та підтвердив, що відповідач здійснив прибудову. Також підтвердив, що на горищі була вентиляція, димоходу, який виходив на ззовні не було.

Суд, заслухавши доводи сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов слід задоволити частково.

Рішення Чернівецького апеляційного суду від 05.11.2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було поділено житловий будинок та господарські будівлі по АДРЕСА_4 , відповідачу виділено 47/100 частин будинку, а також 1/2 частину вбиральні літ.В. 1/2 частину вигрібної ями, 1/2 частину колодязя та 1/2 частину огорожі на загальну вартість 52714,50 гривень, а позивачці було виділено 53/100 частини житлового будинку, сарай літ.Б, 1/2 частини вбиральні, колодязя та вигрібної ями (а.с.7-9).

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 28.08.2012 року №545/7 впорядковано нумерацію будинку на АДРЕСА_2 та змінено нумерацію з АДРЕСА_5 , власниками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.11,12).

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 17.06.2014 року частину земельної ділянки, площа якої становить 0,0481 га. залишено у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.13-14).

Як вбачається і довідки начальника Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області від 02.07.2023 року позивачка ОСОБА_1 зверталася із заявою про порушення її права власності відповідачем ОСОБА_3 , який пошкодив їй стіну в сараї, зрізав хвіртку та ворота, закрив комен (а.с. 16-19).

Висновком №42 судового експерту СП «Західно Українського експертно консультативного центру» Юзвенко Р.М. від 24 березня 2023 року визначено, що вартість ремонтних робіт, що необхідно виконати по відновленню зруйнованого димоходу на горищі та демонтованої цегляної стіни між гаражем літ. Г та сараєм літ. Б домоволодіння по АДРЕСА_2 , визначена станом на час проведення експертизи, з урахуванням опосередкованих цін на будівельні матеріали, становить:

- вартість робіт з влаштування димаря в житловому будинку АДРЕСА_2 становить 5938,36 гривень;

- вартість робіт з влаштування цегляної стіни між сараєм літ.Б та гаражем літ Г в будинковолодінні АДРЕСА_2 становить 18898,31 гривень (а.с. 20-39).

Довідкою №643907 серії 12 ААБ встановлено, що ОСОБА_3 являється інвалідом третьої групи по загальному захворюванні та довідкою про доходи №3456 4446 7803 1413 визначено розмір пенсії за місяць 3431,55 гривень (а.с.61,62).

Довідками інспекції ДАБК Чернівецької міської ради від 05.12.2022 року та Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради від 05.12.2022 року підтверджується, що жодні дозвільні документи на будівництво, ОСОБА_3 не видавались (а.с. 33,34).

Частиною 4 ст.41 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечують рівні умови здійснення своїх прав.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним.

Згідно частин 1-3 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на ї відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищеннями або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально отримати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не було передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Як вбачається із змісту позовної вимоги, позивачка просить стягнути з відповідача відшкодування майнової шкоди в розмірі 24 836,67 гривень, яка складається із вартості робіт з влаштування димаря в розмірі 5 938,36 гривень та вартість влаштування цегляної стіни сараю літ.Б становить 18 898, 31 гривень.

Судом встановлено, що діями відповідача позивачці завдано збитків, в результаті порушення її майнового права та вона має право на відшкодування вартості влаштування цегляної стіни сараю літ.Г вартістю 18 898,31 гривень, адже відповідач у судовому засіданні визнав той факт, що земельна ділянка, на якій збудоване самочинне будівництво перебуває у спільному користуванні ним та позивачкою та він зобов`язаний був отримати її дозвіл на демонтаж стіни сараю, який належить на праві власності позивачці. А також відповідач підтвердив той факт, що жодних дозвільних документів на здійснення прибудови він не отримував, а тому в цій частині позовних вимог слід задовольнити.

Стаття 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачка у судовому засіданні підтвердила той факт, що при здійсненні перекриття будівлі її працівники змінили стан димаря, а саме зменшили його розмір та залишили під кришею, що свідчить про те, що вона сама розібрала димарь. А також позивачка не довела суду той факт, що відповідач своїми діями демонтував димар та порушив її право власності, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Позивачка просить суд зобов`язати ОСОБА_3 за власний рахунок знести самочинно побудований ним гараж літ.Г по АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведенна для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Згідно з частиною 1 ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" .

Відповідно до ст.27 Закону України « Про регулювання містобудівної діяльності» забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт).

Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 500 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

Надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Відповідно до частини ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Судом встановлено, що діями відповідача, щодо встановлення ним гаражу літ.Г, демонтувавши частину стіни, яка належить позивачці на праві особистої приватної власності порушуються її права власності та завдано їй реальних збитків, адже вона не надавала згоди на вчинення таких дій. Судом також встановлено, що добудова була виконана на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та у відповідача відсутні будь які дозвільні документи на здійснення ним добудови, а тому таке майно вважається самочинним будівництвом, та підлягає знесенню за його рахунок.

Позивач просить суд стягнути на її користь судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 2147,20 гривень, витрат понесених на проведення експертизи в розмірі 5060,00 гривень та витрат на професійно правничу допомогу в розмірі 12 000,00 гривень.

Відповідно до ст.141 ЦПК України Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Квитанцією №12 від 19.06.2023 року та квитанцією від 25.07.2023 року підтверджується оплата позивачем судового збору в розмірі 2147,20 гривень. Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог, а тому з слід стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1631,87 гривень.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 12 000,00 гривень.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

Дослідивши попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, які понесла ОСОБА_1 у зв`язку із розглядом судової справи судом встановлено, що вказані документи свідчать про оплату ОСОБА_1 вартість послуг, що надаються адвокатом, пов`язаних із наданням правничої допомоги на суму 9 750 гривень, враховуючи пропорційність задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення стягнення витрат понесенних на правничу допомогу в розмірі 7410 гривень.

Після закінчення розгляду справи витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах, визначених статтею 88 ЦПК.

Таким чином, суд приходить до висновку, що понесенні позивачкою відповідні витрати на проведення експертизи у зв`язку із розглядом даної справи у розмірі 5060,00 гривень, що підтверджується квитанцією №31 від 03.04.2023 року підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 3845,60 гривень.

Керуючись Конституцією України, Закон України «Про архітектурну діяльність», Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" , ст.ст.22, 317, 319, 321, 376 ЦК України, ст.12,13,81,141,259,263-265 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», суд, -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди та знесення самочинного будівництва задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріальну шкоду в розмірі 18898,31 гривень.

Зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за власний рахунок знести самочинно побудований ним гараж літ.Г по АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 сплачений судовий збір в розмірі 1631,87 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати повязані із оплатою за виготовлення експертного висновку в розмірі 3845,60 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу в розмірі 7410,00 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя І. Г. Проскурняк