Справа № 146/346/22
Провадження № 22-ц/801/929/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Скаковська І. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 рокуСправа № 146/346/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

за участі секретаря судового засідання Різник Д. С., осіб, які подали апеляційну скаргу, позивачки-відповідачки ОСОБА_1 , її представника адвоката Зубаня О.О., відповідача-позивача ОСОБА_2 , його представника адвоката Склярсь-кого П. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці, у ре-жимі відеоконференції, у залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої

особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні

позивачки Служби у справах дітей Вапнярської селищної ради Тульчинсь-

кого району Вінницької області про визначення місця проживання непов-

нолітньої дитини з матір`ю,

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачки Служби у справах дітей Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області про визначення місця прожи-вання неповнолітньої дитини з батьком,

за апеляційною скаргою позивачки-відповідачки ОСОБА_1 -ни, її представника адвоката Зубаня Олександра Олександровича на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 27 лютого 2023 року, ухвалене у приміщенні суду у смт Томашпіль Вінницької області за головуван-ня судді Скаковської І. В., повний текст якого складений 08 березня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

18 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернулася у Томашпільський районний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки Служби у справах дітей Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області про визначення місця проживання неповнолітньої дитини з матір`ю. Позов обгрунтований тим, що у сторін по справі від спільного проживання у шлюбі народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наро-дження, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Діти після розлучення батьків зали-шилися проживати з матір`ю. Згідно із наказом Томашпільського районного су-ду Вінницької області від 18 травня 2018 року з батька дітей на користь їхньої матері стягнуті аліменти у розмірі 1/2 частки від усіх доходів платника, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з 10 травня 2018 року до досягнення дітьми повноліття. Донька ОСОБА_6 уже досягла повно-ліття. Відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання дітей, має борг у розмірі 34278,92 гривень. Крім цього з нього рішеннями суду стягнута пеня через несвоєчасну сплату аліментів, додаткові витрати на дитину у розмірі 14638,90 гривень. У січні 2022 року позивачка виїхала на роботу у Польщу, ді-ти залишилися проживати з її батьками. Відповідач у цей період забрав наймен-шу дитину сина ОСОБА_7 для проживання із ним у с. Кислицьке і відмовляється по-вертати хлопчика матері. Наразі повнолітня донька навчається у м. Вінниці, а неповнолітня донька ОСОБА_8 мешкає із матір`ю у Польщі. Батько забороняє си-ну спілкуватися із матір`ю, сестрами, батьками позивачки, переслідуючи власну меркантильну мету, перешкоджає матері брати участь у вихованні дитини, без погодження із відповідачкою перевів сина в іншу школу, по місцю свого про-живання у с. Кислицькому. Хлопчик став гірше навча-тися, не виконує домашні завдання. Класний керівник зауважує, що батько не цікавиться навчанням ди-тини. Служба у справах дітей зробила висновок про доцільність визначення місця проживання сина із матір`ю. ОСОБА_1 просила суд її позов задовіль-нити.

21 квітня 2022 року ОСОБА_2 звернувся у Томашпільський районний суд Вінницької області із позовом до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачки Служби у справах дітей Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області про визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком, посилаючись на наступні обставини. Після розірвання 12 жовтня 2018 року шлюбу між сторонами у справі ОСОБА_2 із січня 2019 року проживав у ци-вільному шлюбі з іншою жінкою у АДРЕСА_1 у придбаному ними будинку. 26 квітня 2022 року ОСОБА_2 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб, про що скла-дений актовий запис № 39. ІНФОРМАЦІЯ_4 син ОСОБА_10 вранці подзвонив бать-кові і попросив забрати його до себе, оскільки мати поїхала у Польщу. Прохан-ня сина він виконав і з того часу ОСОБА_10 проживає із батьком, подружився із сином дружини батька, переведений на навчання у місцеву школу. Рішенням Комісії з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Томашпільської селищ-ної ради Вінницької області від 23 березня 2022 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 у зв`язку із відсутністю матері ОСОБА_1 на період її відсут-ності місце проживання дитини ОСОБА_5 рекомендоване біля батька. Рішен-ням відповідної Комісії при Виконавчому комітеті Вапнярської селищної ради Вінницької області від 06 квітня 2022 року визнане доцільним місце проживан-ня малолітнього ОСОБА_7 біля матері. Це рішення ОСОБА_2 вважає однобоким, прийнятим лише на підставі усних заяв матері дитини, без перевірки наявності у неї місця проживання у Польщі, доходів. ОСОБА_1 , донька ОСОБА_6 намага-лися забрати сина від батька, але він цього не дозволив. Відповідач-позивач займається виготовленням меблів, має достатній дохід та намір відновити офі-ційну діяльність фізичної особи - підприємця, просить суд визначити місце про-живання сина із ним.

Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 трав-ня 2022 року об`єднані в одне провадження цивільна справа № 146/356/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Відділу служби у справах дітей Вапнярсь-кої селищної ради про визначення місця проживання дитини та цивільна справа № 146/346/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачки Служби у справах дітей Вапнярської сеищної ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 27 лю-того 2023 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачки Служби у справах дітей Вапнярської селищної ради Туль-чинського району Вінницької області про визначення місця проживання непов-нолітньої дитини з матір`ю відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачки Служби у справах дітей Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, про визначення місця прожи-вання дитини з батьком задоволений, визначене місце проживання дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із батьком ОСОБА_2 .

Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, позивачка-від-повідачка ОСОБА_1 , її представник адвокат Зубань О. О. оскаржують його в апеляційному порядку. Вважаючи рішення суду незаконним та необґрунтова-ним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, скаржники просять його скасувати, ухвалити нове судове рішення про задово-лення позовних вимог ОСОБА_1 та визначення місця проживання дитини ОСОБА_11 із матір`ю. Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 та її представник зазначають, що, ухвалюючи судове рішення, суд першої інстан-ції фактично урахував думку дитини. Однак таке волевиявлення дитини є та-ким, що не відповідає дійсності, є наслідком залякування і тиску на дитину зі сторони батька. Відмовляючи у задоволенні позову про визначення місця про-живання дитини з матір`ю, суд не надав оцінки наявним у справі доказам, не урахував негативного ставлення батька ОСОБА_2 до виконання своїх бать-ківських обов`язків, що полягало в ухиленні від участі у вихованні та утриманні своїх дітей, про що свідчить наявність боргу зі сплати аліментів, неодноразові факти насильства у сім`ї по відношенню до матері дітей, те, що проживання си-на з батьком суперечитиме інтересам самої дитини. Судом не надано належної оцінки майновому стану сторін, тому, що ОСОБА_1 має стабільне джерело до-ходу, працює у Республіці Польща, має дохід і можливість утримувати дітей. У той же час відповідач-позивач ОСОБА_2 хоч і зареєстрований як фізична осо-ба-підприємець, проте не отримує доходу та не сплачує аліменти на дітей. Скаржники також звертають увагу, що і ОСОБА_1 , і ОСОБА_2 звернулися із заявами до Служби у справах дітей Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, де працівниками Служби досліджувалися усі обста-вини справи, оцінювалися житлово-побутові умови проживання кожного з батьків та дійшли висновку про доцільність визначення місця проживання сина із матір`ю. Проте такий висновок неврахований судом без зазначення для цього підстав, без обґрунтування неповноти такого висновку. При ухваленні рішення суд також не узяв до уваги покази свідків, які підтверджували емоційний стан дитини у відношенні до матері, їхні відносини як матері і дитини, а також те, що позивачка-відповідачка як матір має змогу вивезти дитину від війни у без-печне місце, тобто, за кордон України у Польщу, тоді як ОСОБА_2 є військо-возобов`язаним та не зможе захистити дитину у разі потреби. Крім того від-повідач-позивач налаштовує дитину проти ОСОБА_1 , його старших сестер, не надає матері можливості брати участь у вихованні дитини, самостійно без відо-ма останньої змінив не лише місце проживання дитини, а й перевів сина в іншу школу, де погіршилася його успішність у навчанні. При цьому дитина переста-ла відвідувати музичну школу через її віддаленість від місця проживання бать-ка. ОСОБА_2 погано орієнтується у стані здоров`я дитини та проводив ліку-вання, яке могло зашкодити синові.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 квітня 2023 року у задово-ленні клопотання позивачки-відповідачки ОСОБА_1 , її представника адвоката Зубаня О. О. про поновлення строку для подання апеляційної скарги на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 27 лютого 2023 року відмовлено, оскільки процесуальний строк на оскарження у даному випадку не пропущений.

Наданим цивільним процесуальним законом, забезпеченим вищезазначе-ною ухвалою апеляційного суду правом на подання відзиву на апеляційну скар-гу відповідач-позивач ОСОБА_2 не скористався, такий відзив суду від нього не надходив.

Ухвалою апеляційного суду від 02 травня 2023 року відмовлено у задово-ленні клопотання позивачки-відповідачки ОСОБА_1 , її представника адвоката Зубаня О. О. про призначення у справі судової психологічної експертизи щодо малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення та заперечення на апеляційну скаргу сторін у справі, їх представників, дослідивши матеріали справи, проана-лізувавши наявні у ній докази у їх сукупності, перевіривши законність, обґрун-тованість оскаржуваного судового рішення у межах доводів та вимог апеляцій-ної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Згідно з нормами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунту-ватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Закон-ним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із до-триманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимо-гам, воно є законним, об`єктивним, обгрунтованим і справедливим, таким, що відповідає найкращим інтересам малолітньої дитини.

Судом першої інстанції установлено та не оспорюється учасниками спра-ви, що рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 12 жовтня 2018 року між батьками дитини шлюб розірваний. За час перебування у шлюбі у сторін у справі народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наро-дження, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, дода-ними до матеріалів справи. Згідно із довідкою про склад сім`ї від 06 квітня 2022 року № 302 до складу сім`ї позивачки-відповідачки ОСОБА_1 входять діти: доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 . На підставі судового наказу То-машпільського районного суду Вінницької області від 18 травня 2018 року з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відпо-відного віку на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, по-чинаючи з 10 травня 2018 року.

При примусовому виконанні вказаного судового наказу від 18 травня 2018 року у виконавчому провадженні № 56682899 державним виконавцем 20 гру-дня 2021 року винесені постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до погашення заборгова-ності зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обме-ження боржника ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами до по-гашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві користування вогнепаль-ною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчиз-няного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи анало-гічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встанов-лення тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві полювання до погашення за-боргованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Згідно із розрахунком забор-гованості по виплаті аліментів ОСОБА_2 від 05 квітня 2022 року, складеним державним виконавцем Томашпільського відділу ДВС у Тульчинському районі Вінницької області, сукупний розмір заборгованості з виплати аліментів станом на 05 квітня 2022 року становить 34278,92 гривень.

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 04 лю-того 2021 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнута пеня за простро-чення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , 01 берез-ня 2006 року народження, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у сумі 17385,92 гривень.

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 04 січ-ня 2022 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 14638,90 гривень, понесені у зв`язку з їх лікуванням та навчанням.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 22 листопада 2017 року кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_2 за частиною другою статті 125 КК України закрите у зв`язку із відмовою потерпілої ОСОБА_1 від обвинувачення.

За даними довідки про доходи ОСОБА_1 від 06 квітня 2022 року № 9 вона працювала у Виробничому підрозділі Вапнярська дистанція колії Південно-Західної залізниці на посаді чергової по переїзду та за річний період з лютого 2021 року по лютий 2022 року загальна сума її доходу склала 117209,16 гри-вень. Згідно із характеристикою на чергову по переїзду ОСОБА_1 , виданою Виробничим підрозділом служби колії «Вапнярська дистанція колії» 11 жовтня 2021 року № 108, остання порушень трудової дисципліни, вимог нормативних документів з охорони праці та техніки безпеки не допускала. Самостійно вихо-вує та забезпечує трьох дітей, користується заслуженою повагою у колективі. У довідці-характеристиці від 11 жовтня 2021 року № 147, виданій Виконавчим комітетом Вапнярської селищної ради на ОСОБА_1 , компрометуючими матері-алами виконавчий комітет не володіє.

Згідно із характеристикою від 12 квітня 2022 року на дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , він з 18 січня 2022 року навчається у 6 класі Кислилицької ЗОШ І-ІІ ступенів, зарекомендував себе як дисциплінований, працелюбний, мовчазний учень. Із виписки з медичної карти амбулаторного ( стаціонарного ) хворого від 28 січня 2019 року № 657 ОСОБА_5 має вроджене захворювання.

Комісією з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Томаш-пільської селищної ради 23 березня 2022 року прийняте рішення № 8, яким ре-комендовано на період відсутності матері місце проживання дитини біля бать-ка.

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Вапнярської селищної ради від 06 квітня 2022 року № 9 про розгляд заяви ОСОБА_12 про визначення місця проживання його дітей, вирішено вважати за доцільне визначити місце проживання дітей, а саме малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біля матері.

Комісією у складі працівників Служби у справах дітей Вапннярської се-лищної ради 11 січня 2022 року за участі ОСОБА_2 проведено відвідування місця проживання дітей ОСОБА_13 в АДРЕСА_2 , про що складений акт, яким зафіксовано, що під час відвідування ОСОБА_14 була вдома сама, мати поїхала до Польщі на роботу. Вирішувалося питання, де бу-дуть проживати діти. Донька ОСОБА_14 висловила бажання проживати з ба-бусею та дідусем у с. Колоденці, а син ОСОБА_10 - з батьком в с. Кислицьке.

Відповідно до характеристики, виданої Кислицьким старостинським окру-гом Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області від 18 січня 2022 року № 13, ОСОБА_2 проживає у АДРЕСА_1 із співмешканкою ОСОБА_9 , характеризується позитивно.

Згідно із довідкою Кислицького старостинського округу Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області від 13 квітня 2022 ро-ку № 58 ОСОБА_5 , 2009 року народження, з 02 січня 2022 року проживає разом з батьком за однією адресою у АДРЕСА_1 . Актом від 17 лютого 2022 року обстеження умов проживання дитини у АДРЕСА_1 установлено, що жит-ловий будинок знаходиться у доброму стані, умови проживання добрі. Для ди-тини ОСОБА_5 у сім`ї батька створені такі умови: є окреме спальне ліжко у дитячій кімнаті, стіл для підготовки уроків, комп`ютер, шафа для зберігання особистих дитячих речей. Дитина перебуває на утриманні батька ОСОБА_2 , з січня 2022 року відвідує Кислицьку ЗОШ І-ІІ ступенів.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 , задовольняючи позов ОСОБА_2 щодо визначення місця його проживання із батьком, керую-чись нормами статей 161, 171 СК України, дослідивши обставини справи, за-слухавши показання свідків, установивши, що обоє батьків добре ставляться до сина ОСОБА_7 , мають належні умови проживання, однак, надаючи перевагу бажан-ню тринадцятирічного ОСОБА_15 , який хоче проживати з батьком та не ба-жає виїздити із мамою до Польщі, ураховуючи інтереси дитини, суд першої інс-танції дійшов висновку про визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із батьком.

З висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішен-ні від 27 лютого 2023 року, колегія суддів апеляційного суду повністю пого-джується, оскільки вони є правильними, зробленими з урахуванням усіх фак-тичних обставин справи; суд не помилився у застосуванні до спірних правовід-носин норм матеріального права, які їх регулюють, не порушив вимог процесу-ального законодавства.

Між сторонами у справі склалися правовідносини, що регулюються норма-ми статті 161 глави 13 розділу ІІІ Сімейного кодексу України.

Відповідно до Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асам-блеєю ООН 20 листопада 1959 року, принциповим є положення про те, що ди-тина повинна зростати в умовах турботи. У пункті 6 проголошено, що дитина для повного, гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх бать-ків і в усякому випадку в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпе-ченості.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дити-ну або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна ди-тина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до час-тини третьої статті 11 цього Закону батько і мати мають рівні права та обов-язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 на кожного з батьків покладена однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дити-ну, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, нав-чання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, пова-жати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і куль-турних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідо-мого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпе-чення рівноправності усіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками усупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне у найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому ви-падку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться із дитиною або не піклу-ються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рі-шення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою ( частина перша ). Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окре-мо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодек-су ( частина друга ).

Статтею 160 СК України передбачено право батьків на визначення місця проживання дитини, за правилами якої місце проживання дитини, яка не досяг-ла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до частин першої та другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання ма-лолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх бать-ківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дити-ни, стан її здоров`я та інші обставини, які мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із бать-ків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або нарко-тичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. До інших обставин, що мають істотне значення, зокрема, відноситься: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним із батьків і дитиною ( як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним із батьків і дити-ною ); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

З урахуванням наведених норм права, рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належ-не виховання, та, у першу чергу, повинні бути визначені і враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім врахову-ються права батьків. При вирішенні спору щодо визначення місця проживання дитини на ряду із першочерговим урахуванням найкращих інтересів дитини, слід встановлювати та надавати належну правову оцінку усім обставинам спра-ви, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, вирішуючи спір щодо місця проживання малолітньої дитини, насамперед слід виходити з інтересів самої малолітньої дитини, ураховуючи її сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інте-ресами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів, зокрема, щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв-язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосу-ються справи.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ви-значено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах на-ціональної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запо-бігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об`єктом статті 8 указаної Конвенції в основному є захист людини від будь-якого втручання з боку державних органів. Однак це положення не просто зму-шує державу утримуватися від такого втручання. Крім цього насамперед поряд з існуванням негативних зобов`язань, існують позитивні зобов`язання, пов-язані з ефективною повагою до приватного або сімейної життя. Ці зобов`язання можуть включати у себе вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя навіть у сфері відносин між окремими особами ( рішення Європейського Суду з прав людини у справі «М. С. проти України» від 11 лип-ня 2017 року ( заява № 2091/13 )). Ухвалюючи це рішення, Європейський суд з прав людини наголосив, що у таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно ураховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або небла-гополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її роз-витку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадій-ним.

Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйознос-ті, перевищувати інтереси батьків.

Ураховуючи вимоги статті 51 Конституції України, статей 3, 9, 18 Конвен-ції про права дитини, статті 7 СК України, а також положення прецедентної практики Європейського суду з прав людини, при вирішенні справи, зокрема, про визначення місця проживання дитини встановлення обставин, які, на думку суду, забезпечують найкращі інтереси дитини та зазначення указаних обставин у відповідному рішенні є обов`язком суду.

Вирішуючи цей спір щодо місця проживання малолітньої дитини з бать-ком, суд першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 161 СК України правильно взяв до уваги ставлення батьків до виконання своїх бать-ківських обов`язків, особисту прихильність дитини та її вік, стан здоров`я, інші обставини, що мають істотне значення. Обоє батьків мають позитивні характе-ристики, є фізично здоровими, обоє забезпечені житлом, і у змозі забезпечити належні побутові умови для проживання сина, його безпечного і здорового зро-стання, фізичного розвитку. Разом із тим, визначаючи місце проживання мало-літнього сина з батьком, розуміючи, що спір стосується чутливої сфери право-відносин, у яких батьки не дійшли спільного рішення, суд першої інстанції на-дав першочергове значення саме найкращим інтересам хлопчика, який висло-вив бажання мешкати із батьком, що не впливатиме на його взаємовідносини з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дитини з одним із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Беручи до уваги вік тринадцятирічний дитини на час ухвалення судового рішення у справі, її постійне проживання на даний час ра-зом із батьком, забезпечуючи найкращі інтереси дитини, її розвиток у безпеч-ному, спокійному та стійкому середовищі, емоційній стабільності та матеріаль-ній забезпеченості, колегія суддів апеляційного суду погоджується із рішенням суду першої інстанції про визначення місця проживання малолітнього сина із його батьком.

Колегія суддів апеляційного суду також ураховує, що у рішенні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вапнярської селищної ради від 04 квітня 2022 року № 9 висловлена доцільність визначити місце про-живання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , біля матері. Проте, маючи на увазі досліджені обставини справи, ставлення сина до матері та бать-ка, із висновком комісії погодитися не можна, оскільки він обґрунтований лише наявністю у відповідача-позивача заборгованості зі сплати аліментів та можли-вістю вивезення дитини за кордон України на період воєнного стану на її тери-торії, що, на переконання апеляційного суду, саме по собі, без наведення об`єк-тивних конкретних обставин як це може вплинути на визначення місця прожи-вання дитини, не може свідчити про те, що визначення місця проживання сина з батьком суперечить інтересам дитини ( частина шоста статті 19 СК України ).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та її представника зводяться фак-тично до критики процесуального провадження у справі судом першої інстан-ції. У скарзі відсутні доводи щодо недоведеності обставин, які суд вважав вста-новленими, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, не-правильного застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

Убачається доцільним звернути увагу, що у даній справі встановлені об-ставини, котрі об`єктивно свідчать про вкрай негативні стосунки, які склалися та мають місце між батьками неповнолітнього ОСОБА_7 . Саме така обставина чи-нить болючі психологічні наслідки для дитини, впливає на її поведінку у ціло-му. Належить обом батькам пам`ятати про свої обов`язки із неперешкоджання один одному у побаченні з дитиною, вільному спілкуванні з нею, прийняття участі у матеріальному утриманні, її вихованні. Адже саме таке відношення батьків до ситуації, що має місце, сприятиме подальшому визначенню самою дитиною, а це через півроку, де і з ким вона бажає проживати. У випадку чи-нення перешкод, зокрема, з огляду на дані судові рішення, батьком у спілкуван-ні, зустрічах хлопчика із матір`ю, сестрами, бабусею та дідусем по материнсь-кій лінії, негативні наслідки, насамперед для дитини, не заставлять себе очіку-вати.

Абзацом другим частини другої статті 376 ЦПК України установлено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного мотиви та доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , її представника адвоката Зубаня О. О. не можна визнати такими, що є дос-татніми, суттєвими для її задоволення і скасування судового рішення, яке від-повідає вимогам матеріального права, по суті й нормам процесуального права та забезпечує найкращі інтереси дитини.

Статтею 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи апеляційним судом, який переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими дока-зами та перевіряє законність, обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 375 ЦПК України установлено, що суд апеляційної інстанції зали-шає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм мате-ріального та процесуального права.

Керуючись нормами статей 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , її представника адвоката Зубаня Олександра Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 27 лю-того 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, од-нак вона може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду про-тягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст цієї постанови складений 25 травня 2023 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

В. П. Рибчинський