ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5161/23 Справа № 205/2583/23 Суддя у 1-й інстанції - Федотова В.М. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Халаджи О. В.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

розглянувши без повідомлення учасників справи у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2023 року про повернення позовної заяви у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (суддя першої інстанції Федотова В.М.),

В С Т А Н О В И В:

У березня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Із вказаною ухвалою суду не погодився ОСОБА_1 , та подав апеляційну скаргу, вважає, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки ним у встановлений в ухвалі строку було направлено квитанцію зі сплаченим судовим збором.

ОСОБА_1 просив ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2023 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду щодо повернення заяви позивачеві.

Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки, в даній справі оскаржується ухвала про повернення заяви, то її розгляд слід проводити без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Ленінського районного суду від 22 березня 2023 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху для сплати судового збору та надано позивачу строк для усунення недоліків п`ять днів з дня отримання ухвали.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2023 року позовні заява ОСОБА_1 визнана неподаною та повернута позивачу.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем у встановлений судом строку не сплачено судовий збір.

Апеляційний суд не погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч.1, ч. 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалою Ленінського районного суду від 22 березня 2023 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху для сплати судового збору та надано позивачу строк для усунення недоліків п`ять днів з дня отримання ухвали, для надання суду оригіналу квитанції.

Вказану ухвалу суду позивач отримав на електронну адресу 27.03.2023 року, що підтверджується довідкою в матеріалах справи (а.с.17), тобто останнім днем виконанням вимог ухвали без руху у позивача було 01 квітня 2023 року.

До апеляційної скарги позивачем було надано квитанції про сплату судового збору від 29.03.2023 року, опис вкладення до листа та квитанцію про направлення листа від 30.03.2023 року до Ленінського районного суду м. Дніпроперовська (а.с.34-35).

Згідно наданого скрін-шоту, відправлення з трекінгом 222 було вручено 03.04.2023 року (а.с.36).

Відповідно до ч.6 ст. 124 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 22 березня 2023 року, не сплачено судовий збір, проте апеляційний суд не погоджується з даним висновком, оскільки він спростовується матеріалами справи з яких вбачається, що позивачем було направлено до суду квитанції на усунення недоліків 30.03.2023 року, тобто в межах наданого строку, суд першої інстанції не взернув уваги, що вимоги зобов`язав ОСОБА_1 надати оригінал квитанції та не врахував перебіг поштового відправлення з моменту останнього дня на виконання вимог ухвали та час який поштове відправлення буде прямувати з м. Києва до м. Дніпра.

Згідно частини третьої статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (частина перша статті 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя. У доктрині Європейського суду з прав людини та його практиці "право на суд" передбачено, зокрема, що особа повинна мати доступ до незалежного, неупередженого та компетентного суду.

У своєму рішенні в справі «Голдер проти Сполученого Королівства», 1975 р. суд відзначив: «Було б неприйнятним, на думку Суду, якби ч. 1 ст. 6 детально визначала процесуальні гарантії сторонам у судовому провадженні, не забезпечивши, насамперед, того, без чого користування такими гарантіями було б неможливим, а саме: доступу до суду. Характеристики справедливості, публічності та оперативності судового провадження були б марними за відсутності судового провадження». Тож право на доступ до правосуддя має дуже важливе значення і без сумніву його необхідно вважати засадою.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не врахував вищенаведені обставини, у зв`язку з чим зробив передчасний та помилковий висновок про повернення заяви, що призвело до неправильного вирішення питання та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2023 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 379, 381-384 ЦПК України,апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2023 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.В. Халаджи

О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська