Справа № 168/283/23
Провадження № 2/168/117/23
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні заяви про відвід судді

29 травня 2023 року смт.Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Малюти А.В.,

секретаря судового засідання - Сулеви Н.С.,

за участю:

представника позивача - Романюк Н.М. ,

представника відповідачки ОСОБА_2 - адвоката Нечая Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідачки ОСОБА_2 - адвоката Нечая Юрія Миколайовича про відвід судді в цивільній справі за позовом керівника Ковельської окружної прокуратури Волинської області Новосада Юрія Олександровича в інтересах держави в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державне спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Ліси України», до ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Старовижівського районного суду Волинської області перебуває цивільна справа за позовом керівника Ковельської окружної прокуратури Волинської області Новосада Ю.О. в інтересах держави в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державне спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Ліси України», до ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки.

В судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Нечай Ю.М. усно заявив клопотання про відвід судді Малюти А.В. Клопотання мотивував тим, що суддя Малюта А.В. упереджено ставиться до розгляду справи (клопотання про проведення судової комплексної земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою). Хоче справу розглянути якнайшвидше.

Представник позивача - прокурор Романюк Н.М. у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні заяви про відвід судді. Бо заява адвоката Нечая Ю.М. не є обгрунтованою та вмотивованою.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України, закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини 1 статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частинами 2, 3 статті 36 ЦПК України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Частиною 3 статті 39 ЦПК України встановлено, що відвід повинен бути вмотивованим.

На підставі частин 1, 2 статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до частини 3 статті 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки заява про відвід судді заявлена в суді саме в день судового засідання у цій справі, то така заява розглядається судом, що розглядає справу.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до яких об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків.

Згідно із статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Відповідно до роз`яснень ЄСПЛ у справах «Мікаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому кожен суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

Крім того, згідно Кодексу суддівської етики та пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09 листопада 2006 року, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у п. 43 рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема, у пункті 66 зазначено, що згідно з усталеною практикою Європейського суду наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюються особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (зокрема, про це вказано у рішеннях ЄСПЛ у справах «Фей проти Австрії» та «Ветштайн проти Швейцарії»).

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, окремо від поведінки головуючого у справі судді, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими («Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44); та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 07 серпня 1996 року, п. 58).

Із заявленого клопотання про відвід вбачається, що зміст вищезазначеної заяви представника відповідача не свідчить про наявність підстав, передбачених статтею 36 ЦПК України для відводу судді та фактично зводиться до незгоди з процесуальними діями судді та рішеннями, ухваленими судом, будь-яких доказів упередженості чи необ`єктивності судді для цілей відводу у розумінні ЦПК України заявником не надано, відтак заявлений ним відвід є необґрунтованим.

Відповідно до частини 4 статті 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальним рішенням судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді, щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином, суд вважає, що процесуальні дії та рішення судді не можуть бути підставою для задоволення відводу.

Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді в результаті розгляду вказаної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у її неупередженості чи об`єктивності при розгляді цієї справи, з матеріалів справи та доводів заяви про відвід судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, оскільки передбачені статтями 36, 37 ЦПК України підстави для відводу судді відсутні, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Керуючись статтями 36-40 ЦПК України,

суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника відповідачки ОСОБА_2 - адвоката Нечая Юрія Миколайовича про відвід судді Малюти Адама Володимировича у цивільній справі за позовом керівника Ковельської окружної прокуратури Волинської області Новосада Юрія Олександровича в інтересах держави в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державне спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Ліси України», до ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя А. В. Малюта