ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9596/23 Справа № 201/6296/22 Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С.С. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Драгомерецької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 31 січня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики та визнання права власності в порядку спадкування, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 , як спадкоємець після матері ОСОБА_3 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору позики грошових коштів, який був укладений між останнім та його померлою матір`ю.

03 січня 2023 року до суду надійшла заява позивача про заміну відповідача ОСОБА_4 на його правонаступника ОСОБА_2 за договором про відступлення права вимоги від 10.12.2020 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська суду від 10 січня 2023 року заява була задоволена та замінено відповідача ОСОБА_4 на його правонаступника ОСОБА_2 ..

У січні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру, яка належала на праві власності ОСОБА_3 та є спадковим майном. В обґрунтування посилався на те, що він уклав із ОСОБА_4 договір про відступлення прав вимоги за договором позики, укладеним первісним кредитором із ОСОБА_3 .. Остання своєчасно не повернула позику у зв`язку із чим у нього, як у кредитора виникло право звернення стягнення на майно боржника.

31 січня 2023 року сторони по даній цивільній справі подали спільну заяву про укладення між ними мирової угоди та просили суд визнати її.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 31 січня 2023 року затверджено мирову угоду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики та визнання права власності в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності, відповідно до якої:

1. Мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання цивільного спору в справі № 201/6296/22 за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , якого було замінено ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.01.2023 р. на його правонаступника ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору позики та визнання права власності в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання права власності.

2. Даною угодою сторони, на основі взаємних поступок, дійшли згоди щодо врегулювання спору шляхом передання ОСОБА_2 права на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке складається з квартири АДРЕСА_1 , на 3-му поверсі 9-ти поверхового будинку, житловою площею 27,4 кв. м., яка складається з 1-а кімната 17,2 кв.м.; 2-а кімната 10,2 кв.м.; кухня площею 7,6 кв.м.; ванної кімнати 2,1 кв.м.; вбиральної 1,1 кв.м. ; коридор 4,7 кв.м.; вбудований шаф 0,3 кв.м.; квартира обладнана лоджією 2,3 кв.м.; загальною площею 45,5 кв.м., право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.12.2015 р., яке видане державним нотаріусом Шугаєвою Н.С. за р. № 604/2015, а також свідоцтва про право власності від 19.05.1999 р.

3. Сторони визнають наступні факти: ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , який прийняв спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України, подавши заяву про прийняття спадщини 16.07.2021 р. в рамках спадкової справи № 9/2021.

ОСОБА_1 визнає факт невиконання спадкодавцем ОСОБА_3 зобов`язань за укладеним договором позики між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 10.12.2019 р. на суму 30.000 доларів США зі строком повернення грошових коштів до 10.12.2021 року та договору відступлення права вимоги від 10.12.2020 р., за яким право вимоги перейшло до ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 , оскільки ним була прийнята спадщина після смерті ОСОБА_3 , як це вбачається з матеріалів спадкової справи № 9/2021, прийняв і зобов`язання спадкодавця в вигляді боргу в розмірі 30.000 доларів США, який він зобов`язаний повернути ОСОБА_2 одноразовим платежом, відповідно до вимог ст. 1282 ЦК України.

4. Сторони досягли згоди про те, що вартість спадкового майна у вигляді квартири АДРЕСА_1 на час укладання та підписання даної мирової угоди становить 30.000 (тридцять тисяч) доларів США, що еквівалентно боргу, визначеному в п. 3 даної Угоди.

5. З метою швидкого врегулювання даного спору сторони досягли взаємної згоди про те, що боргові зобов`язання спадкодавця ОСОБА_3 його спадкоємець ОСОБА_1 виконує шляхом визнання за кредитором ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 , після чого боргові зобов`язання в сумі 30.000 доларів США, які успадкував ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 , будуть вважатися погашеними в повному обсязі.

6. Позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , які діють добровільно, свідомо, за взаємною згодою та попередньою домовленістю, розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки, домовились, що з моменту підписання мирової угоди, вона, після її затвердження судом, негайно набирає законної сили, провадження в цивільній справі № 201/8845/21 підлягає закриттю. Сторони прийшли до згоди, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 , спадщину на яку прийняв ОСОБА_1 , після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , розподіляється наступним чином:

- право власності на квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 27,4 кв.м., загальною площею 45,5 кв.м., визнається за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 та підлягає реєстрації за ОСОБА_2 в Державному реєстрі речових прав на підставі ухвали суду про затвердження даної мирової угоди.

Позивач ОСОБА_2 ., РНОКПП НОМЕР_1 після підписання даної мирової угоди та затвердження її судом, шляхом постановлення відповідної ухвали, яка є підставою для реєстрації права власності в Держаному реєстрі речових прав, відмовляється від будь-яких майнових претензій до ОСОБА_1 щодо невиконаних боргових зобов`язань ОСОБА_3 . Підписанням даної Угоди він свідчить, що будь-яких матеріальних претензій він більше не має до відповідача.

7. Сторони свідчать, що після підписання даної угоди вони не будуть мати між собою будь-яких неврегульованих питань та претензій щодо майна, яке є предметом даної угоди.

8. Дана мирова угода набирає чинності з моменту її затвердження судом і діє до повного виконання зобов`язання, передбаченого цією мировою угодою. Уся інформація, викладена в мировій угоді, сприймається сторонами як повною мірою достовірна, кожна сторона окремо несе повну відповідальність за недостовірність інформації, яка зазначена в мировій угоді.

9. Сторони підтверджують, що ця мирова угода стосується лише прав та обов`язків сторін; умови мирової угоди не виходять за межі предмета спору у справі; ця мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

10. Сторони підтверджують, що розуміють правові наслідки укладення цієї мирової угоди, а представники сторін мають достатні повноваження для її укладення.

11. Ухвала суду про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження», що відповідає ст. 203 ЦПК України.

12. Сторони домовилися, що будь-які витрати, що виникатимуть чи можуть виникнути після затвердження судом умов цієї мирової угоди, покладаються на обидві сторони в рівних частках.

13. Сторони заявляють, що ні в процесі укладення цієї мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави.

14. Відповідно до ч. 4 ст. 142 ЦПК України сторони домовились, що судові витрати, які сторони здійснили на супровід цієї справи та укладення цієї мирової угоди, несе сторона, яка здійснила витрати, та такі витрати не підлягають відшкодуванню іншою стороною.

15. Сторони повністю усвідомлюють умови, мету, сутність та наслідки затвердження цієї мирової угоди.

16. Сторони підтверджують, що всі викладені умови цієї мирової угоди відповідають їх реальному волевиявленню та інтересам.

17. Сторони дійшли згоди, що з моменту повного виконання умов цієї угоди, спірні правовідносини, які стали предметом позову по цій цивільній справі повністю врегульовані та в майбутньому вони не будуть їх пред`являти в будь-який спосіб.

18. Одностороння відмова від цієї мирової угоди не допускається.

19. Мирова угода набирає чинності з дати її підписання обома сторонами та затвердження Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, і діє до її повного виконання. Дану угоду складено при повному розумінні сторонами її термінології українською мовою, у трьох автентичних примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної із сторін та для суду. Сторони дійшли згоди вважати дану угоду конфіденційною, не розголошувати умови даної угоди третім особам, а також, не використовувати для цілей, не пов`язаних з її виконанням. У разі розголошення конфіденційної інформації щодо умов даної угоди, винна сторона одноразово повинна сплатити іншій стороні штраф в розмірі 50.000 гривень, а також компенсувати витрати, які понесла інша сторона внаслідок розголошення відомостей, визначених в угоді (витрати на адвоката, судові витрати, інші витрати, які виникли в зв`язку з урегулюванням спору з третіми особами.

20. Сторони після затвердження мирової угоди по вказаному спору не мають будь-яких інших претензій (моральних, матеріальних, фінансових, майнових) один до одного.

21. У разі невиконання сторонами умов цієї мирової угоди в добровільному порядку - вона виконується примусово державним виконавцем.

22. Наслідки укладення мирової угоди та зміст ст. 255, 256 ЦПК України сторонам роз`яснені і зрозумілі.

23. Дана мирова угода направляється сторонами до суду для її затвердження і закриття провадження по справі. Мирова угода сторонами прочитана, відображає їх волевиявлення, наміри та містить предмет і всі суттєві умови, за якими вони хотіли досягти згоди. Сторони заявляють, що умови мирової угоди не суперечать закону і не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Цю мирову угоду сторони уклали, керуючись ст. 43, 49, 207, 208 ЦПК України. Наслідки закриття провадження у справі у зв`язку з укладенням та визнання судом мирової угоди сторонам відомі.

24. Сторони домовилися про те, що підписання сторонами та затвердження мирової угоди судом є підставою для скасування заходів забезпечення, які були вжити на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2021 р. шляхом: накладення арешту на грошові кошти що знаходяться на банківських рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на суму 556.400,00 грн. у будь-яких банківських установах України; накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 ; заборони державним реєстраторам, реєстраційним службам, приватним та державним нотаріусам, іншим особам, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстрі прав власності на нерухоме майно, державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна будь-які дії, направлені на переоформлення права власності з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на іншу особу, вчинення реєстраційних дій, направлених на зняття обтяжень, арештів та заборон, щодо квартири АДРЕСА_1 .

Скасовано заходи забезпечення, вжиті ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2021 року у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та закрито провадження у справі.

В апеляційній скарзі Дніпровська міська рада просить скасувати зазначену ухвалу суду, як таку, що прийнята з порушенням норм процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити у затвердженні мирової угоди між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апелянт зазначає, що ухвалою було порушено його права як органу місцевого самоврядування, який у зв`язку із наявністю оскаржуваної ухвали не може скористатись своїм правом подання заяви про визнання спадщини відумерлою, а саме спірної квартири, що належала ОСОБА_3 , яка перебувала на утриманні Дніпровської міської ради та була похована за кошти місцевого бюджету.

Також звертає увагу, що спірна квартира, на яку за мировою угодою визнано право власності за ОСОБА_2 , знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а отже справа підсудна Амур-Нижньодніпровському районному суду м. Дніпропетровська.

Сторони не скористались своїм правом на подання відзивів на апеляційну скаргу, що відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання з`явився представник Дніпровської міської ради- Костюченко О.Т.. Інші сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить витяг із комп`ютерної програми «Д-3» та довідки щодо доставки електронних листів із судовими повістками, а також доставка повісток у вигляді СМС (а.с.117-119) Крім того матеріали справи містять оголошення на сайт для ОСОБА_2 , місцем проживання якого значиться м. Бердянськ (а.с.120). Судова повістка на ім`я ОСОБА_1 повернулася із поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно із ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, відповідно до ч.13 ст.128 ЦПК України за наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має електронного кабінету, та технічної можливості повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень у порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Затверджуючи мирову угоду, суд першої інстанції виходив із того, що сторони добровільно домовилися між собою, у зв`язку з чим спір у даній справі вирішено, а тому є підстави для закриття провадження у справі та скасування заходів забезпечення позову.

Проте такий висновок суперечить нормам процесуального права та матеріалам справи.

Згідно з ч. 7 ст. 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Положеннями ст. 207 ЦПК України передбачено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди, суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи необмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Системний аналіз указаної норми дозволяє дійти висновку, що укладення мирової угоди є правом сторін, яким вони можуть скористатися у будь-який момент судового розгляду, тобто після відкриття провадження у справі судом першої, апеляційної чи касаційної інстанції та до ухвалення судового рішення за результатами такого розгляду.

Отже, мирова угода це укладений сторонами правочин з метою врегулювання їх спору на основі взаємних поступок.

За таким правочином сторони заново визначають свої матеріальні права та обов`язки у спірному правовідношенні, припиняючи спір, що став предметом судового розгляду.

Тобто, мирова угода - це досягнута між сторонами в ході судового розгляду і під контролем суду заснована на взаємних поступках угода, яка по новому визначає їх суб`єктивні права та обов`язки. Метою такої угоди є врегулювання спору між самими сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмету спору.

При визнанні мирової угоди цивільний процесуальний закон покладає на суд обов`язок перевірити чи не суперечать умови мирової угоди закону, чи не порушують такі умови права, свободи та інтереси інших осіб, чи не суперечать дії законного представника однієї із сторін мирової угоди інтересам особи, яку він представляє, чи мають представники сторін відповідні повноваження на укладення мирової угоди та роз`яснити сторонам наслідки визнання мирової угоди.

Так судом встановлено, що відповідно до копії договору позики грошових коштів, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , остання отримала грошові кошти строком до 10.12.2021 року у розмірі 30 000 дол. США, що також підтверджується додатком до договору у вигляді розписки від 10.12.2019 року (а.с.13,14,46,47) Також відповідно до п. 7 зазначеного договору позики позичкодавець має право у разі не виконання позичальником умов цього договору звернути стягнення на його майно, зокрема квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

З копії договору відступлення права вимоги від 10 грудня 2020 року вбачається, що ОСОБА_4 відступив ОСОБА_2 право вимоги за договором позики грошових коштів від 10 грудня 2019 року.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно із копією свідоцтва про народження № НОМЕР_6 ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 .

З матеріалів наданої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвим А.А. спадкової справи №9/2021, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 в вбачається, що 16 липня 2021 року її син ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини. Наявність інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 не встановлено.

Також матеріали спадкової справи містять заяву-претензію кредитора ОСОБА_2 від 19 серпня 2021 року щодо невиконаних боргових зобов`язань ОСОБА_3 з повернення позики у розмірі 30 000 дол. США.

Згідно відповіді КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради №3704 ОСОБА_3 належить частина квартири за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.43). Також дана інформація підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на рухоме майно та доданою до апеляційної скарги копією свідоцтва про право

на спадщину за ОСОБА_3 після смерті її чоловіка ОСОБА_5 .. Крім того згідно із наданими апелянтом документами квартира АДРЕСА_1 передана у власність ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на підставі розпорядження органу приватизації від 19.05.1999 №4/1169-99 .

Відповідно до вимог Цивільного кодексу України, спадкоємець приймає не лише права, які належали спадкодавцеві на час смерті, але і його зобов`язання, які не були ним виконані за життя.

Пунктом 6 затвердженої судом першої інстанції мирової угоди закріплено, що ухвала суду про затвердження мирової угоди, є підставою для проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 на майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 , в Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень.

Зазначена квартира територіально перебуває в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпро.

Згідно із наданими Дніпровською міською радою документами ОСОБА_3 перебувала на обслуговуванні у відділу Комунальної установи «Дніпровський міський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» ДМР в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра та отримувала соціальні послуги догляду вдома з 25.02.2021 року по 16.03.2021 року як одинока особа. 16.03.2021 року ОСОБА_3 була знайдена соціальним робітником установи померлою та у присутності поліції, сімейного лікаря та сусідів була відправлена до медичного закладу для встановлення причин смерті. 07.04.2021 року ОСОБА_3 похована за кошти місцевого бюджету на цвинтарі м. Дніпра по вул. Мукачевській та вул. Богуна. Комунальною службою КП «Міська ритуальна служба».

Затверджуючи мирову угоду, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 був наділений правом власності на квартиру саме в порядку визнання за ним такого права на спадкування після смерті ОСОБА_3 .

Так, ст. 1268 ЦК України серед іншого визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти.

Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець який прийняв спадщину, для оформлення права на спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п.23 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на одержання спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали взагалі не звернув уваги на той факт, що відомості, щодо прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті його матері не свідчать про виникнення у нього права власності, а отже і розпорядження спірною квартирою. Крім того, з наданих позивачем документів вбачається,що на квартиру, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 претендує Дніпровська міська рада, як представник територіальної громади, на утриманні якої перебувала померла.

За змістом роз`яснень, викладених в п24 України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідачами постанови Пленуму Верховного Суду в даній категорії справ є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Зазначені обставини беззаперечно вказують, що оскаржувана ухвала порушує права апелянта.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Як роз`яснено у пункті 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 293 ЦПК, або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу, передбачену у пункті 2 частини першої статті 324 ЦПК, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 88 ЦПК.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, то питання відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає вирішенню по завершенню розгляду справи по суті.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 379, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 31 січня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 листопада 2023 року.

Судді: