Справа № 635/2227/21
Провадження № 2/545/2956/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.11.2023 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі :

головуючого судді Потетія А.Г.

при секретарі Делія Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання, -

В С Т А Н О В И В :

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання.

В обґрунтування позову посилається на те, що ТОВ «Харківгаз Збут» з 01.07.2015 р. здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області на підставі Ліцензії на постачання природного газу, виданої Національною Комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України, згідно Постанови № 1588 від 21.05.2015 р. (переоформлена на безстрокову Постановою № 2283 від 08.09.2015 р.), та з 11.05.2017 р. - згідно Постанови № 633 від 11.05.2017 р. (виданої на постачання природного газу на території України).

На ТОВ «Харківгаз Збут» покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу населенню Харківської області згідно Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (затверджено Постановою КМУ № 758 від 01.10.2015 р., з 01.04.2017 р. - відповідно до Постанови КМУ № 187 від 22.03.2017 р., з 01.11.2018 р. - відповідно до Постанови КМУ № 867 від 19.10.2018 р.

Відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Харківгаз Збут».

Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їхні взаємовідносин з операторами газорозподільної системи (Операторами ГРМ) регулюються Правилами; постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за № 1382/27827.

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «Харківгаз Зубт» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31.12.2015 р., та розміщений на офіційному сайті Товариства.

Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально.

У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

При цьому, слід зазначити, АТ «Харківгаз» () відповідно до Постанов НКРЕКП, зокрема, № 789 від 13.03.2015 р., № 2284 від 08.09.2015 р., № 809 від 19.06.2017 р. в контексті обставин даної справи провадить господарську діяльність з розподілу природного газу на території Харківської області, тобто, є Оператором ГРМ.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Відповідно до п. 4 розділу III Правил для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і Факт Фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником.

Як вбачається з повідомлення наданого Мерефянським відділенням регіональної газової компанії «Харківгаз», фактичний обсяг розподілу природного газу з газорозподільної системи Мереф`янського ТП АТ «Харківгаз» абоненту складає 1767,00 м3.

Відповідач приєднався до умов Типового договору шляхом фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» та сплатою рахунку (квитанції) постачальника за поставлений природний газ.

Таким чином встановлено, що між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу.

Так, за даними Оператора ГРМ за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 відкрито на ім`я відповідача.

Таким чином встановлено, що між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу.

ТОВ «Харківгаз Збут» з метою отримання оплати за надані послуги з газопостачання направляло відповідачу вимогу № 61712-СЛ-10211-0719 від 04.07.2019 р. про погашення заборгованості. Вимога про оплату заборгованості залишилась споживачем без відповіді та до сьогоднішнього дня без оплати.

Внаслідок систематичного нехтування відповідачем своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилася заборгованість за період з 01.10.2016 р. по 01.02.2021 р. склала - 5500,00 грн. та не погашена станом на момент подання даної заяви до суду, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Таким чином, у зв`язку з несвоєчасним здійсненням оплати за природний газ. Товариством нараховані 3% річних - 797,87 гри, та інфляційні втрати - 2024,06 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, надав суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника позивача. Проти заочного рішення не заперечує. Просить суд позов задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явилася. В матеріалах справи міститься відзив в якому остання зазначила наступне.

З наведеними позивачем, у позовній заяві, обставинами та правовими підставами позову відповідач погоджується частково, з наступних підстав.

Відповідач не заперечує наявність цивільно-правових відносин з ТОВ «Харківгаз Збут» щодо послуг з газопостачання та в повному обсязі визнає позовну заяву в частині суми основного боргу - 5500,00 грн,, який виник в період з 01.10.2016 по 01.02.2021 року через скрутне фінансове становище сім`ї відповідача.

Відповідач не заперечує проти виникнення заборгованості з його вини. Але, категорично заперечує проти висловлювання позивача про систематичне нехтування обов`язків з оплати заборгованості зі свого боку.

Так, з середини березня 2017 року Відповідач відмовився від споживання газу через занадто різке здорожчання ціни на блакитне паливо та перейшов на альтернативні види палива. При цьому, заборгованість станом на 01.04.2017 року складала 13554,01 грн. (згідно довідки ТОВ «Харківгаз Збут»). Незважаючи на те, що газопостачання було припинено, Відповідачем систематично здійснювались платежі на розрахунковий рахунок ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», направлені на погашення існуючої заборгованості. За період з 01.04.2017 по 01.02.2021 року було перераховано 8453,68 грн., що складає 62,37 % від початкової суми заборгованості. Систематична оплата заборгованості, яскраво демонструє поведінку Відповідача направлену на виконання своїх договірних зобов`язань перед ТОВ «Харківгаз Збут».

Протягом лютого 2021 - лютого 2022 року відповідачем було повністю погашено суму основного боргу перед ТОВ «Харківгаз Збут» в розмірі 5500,00 грн. Дублікати квитанцій, що підтверджують перерахунок грошових коштів в сумі 5500,00 грн. на розрахунковий рахунок ТОВ «Харківгаз Збут», прошу долучити до матеріалів справи.

Відповідач заперечує проти нарахування ТОВ «Харківгаз Збут» 3 % річних та інфляційних втрат на суму боргу за період з 03.04.2020 року по 01.02.2021 року.

Всупереч нормам, зазначеним у Прикінцевих та перехідних положеннях ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 № 530-ІХ, якими на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) та протягом 30 днів з дня його відміни, заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасну оплату житлово-комунальних послуг, ТОВ «Харківгаз Збут» відповідні нарахування та стягнення здійснювало.

У позовній заяві ТОВ «Харківгаз Збут» посилалося, на ст. 625 ЦКУ, де говориться, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що правозастосування вищезгаданої ст. 625 ЦКУ (як загальної норми права) стосується розгляду справ щодо укладених договорів між суб`єктами господарювання, а не між виконавцем та споживачами комунальних послуг - фізичними особами, з метою захисту прав яких було запроваджено заборону на стягнення санкцій під час дії карантинних обмежень.

Позивач не враховує Закон № 530-ІХ, який є спеціальними по відношенню до статті 625 Цивільного кодексу України (загального припису).

Нарахування та стягнення 3% річних та інфляційних втрат на суму боргу, який виник у період карантину, порушує норми матеріального права, оскільки під час карантину штрафні санкції не нараховуються в силу імперативної вказівки Закону № 530-ІХ.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року зі змінами «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», а також Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 9 грудня 2020 р. «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 03.04.2020 року на всій території України запроваджено карантин.

Зважаючи на те, що на території України з 03.04.2020 року було запроваджено карантин, на період дії якого Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" (№530-ІХ від 17.03.2020 року) заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, нарахування та стягнення ТОВ «Харківгаз Збут» 3% річних та інфляційних втрат за період з 03.04.2020 року по 01.02.2021 року на суму боргу відповідача з газопостачання є помилковим та порушує норми матеріального права.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги ТОВ «Харківгаз Збут» в частині розміру 3% річних та інфляційних втрат підлягає зміні шляхом перерахування розмірів цих сум з виключенням з періоду обрахунку періоду з 03.04.2020 року по 01.02.2021 року, протягом якого штрафні санкції не нараховуються в силу імперативної вказівки закону.

Просила долучити до матеріалів справи дублікати квитанцій, що підтверджують повну оплату основної боргу в розмірі 5500,00 грн., здійснити перерахунок та зменшити суму позовних вимог в частині 3% річних та інфляційних втрат шляхом перерахування розмірів цих сум з виключенням з періоду обрахунку періоду з 03.04.2020 року по 01.02.2021 року та розподілити судових витрат між сторонами, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд ухвалив розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, керуючись завданнями цивільного судочинства, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

ТОВ «Харківгаз Збут» з 01.07.2015 р. здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області на підставі Ліцензії на постачання природного газу, виданої Національною Комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України, згідно Постанови № 1588 від 21.05.2015 р. (переоформлена на безстрокову Постановою № 2283 від 08.09.2015 р.), та з 11.05.2017 р. - згідно Постанови № 633 від 11.05.2017 р. (виданої на постачання природного газу на території України).

На ТОВ «Харківгаз Збут» покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу населенню Харківської області згідно Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (затверджено Постановою КМУ № 758 від 01.10.2015 р., з 01.04.2017 р. - відповідно до Постанови КМУ № 187 від 22.03.2017 р., з 01.11.2018 р. - відповідно до Постанови КМУ № 867 від 19.10.2018 р.

Відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Харківгаз Збут».

Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їхні взаємовідносин з операторами газорозподільної системи (Операторами ГРМ) регулюються Правилами; постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за № 1382/27827.

Відповідно до розділу III Правил постачання природного газу, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам,затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31.12.2015 р., та розміщений на офіційному сайті Товариства.

Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально.

У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

При цьому, слід зазначити, АТ «Харківгаз» () відповідно до Постанов НКРЕКП, зокрема, № 789 від 13.03.2015 р., № 2284 від 08.09.2015 р., № 809 від 19.06.2017 р. в контексті обставин даної справи провадить господарську діяльність з розподілу природного газу на території Харківської області, тобто, є Оператором ГРМ.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Відповідно до п. 4 розділу III Правил для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і Факт Фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником.

Як вбачається з повідомлення наданого Мерефянським відділенням регіональної газової компанії «Харківгаз», фактичний обсяг розподілу природного газу з газорозподільної системи Мереф`янського ТП АТ «Харківгаз» абоненту складає 1767,00 м3.

Відповідач приєднався до умов Типового договору шляхом фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» та сплатою рахунку (квитанції) постачальника за поставлений природний газ.

Таким чином встановлено, що між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу.

Так, за даними Оператора ГРМ за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 відкрито на ім`я відповідача.

Стаття 13 Конституції України та ст. 319 Цивільного Кодексу України наголошує на те, що «власність зобов`язує». Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 332 Цивільного Кодексу України Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» містить чітке визначення поняття як «індивідуальний споживач». Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майні, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо.

Хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначена правова позиція міститься у Постанові ВСУ від 20 квітня 2016 року, справа № 6-2951 цс 15, також аналогічна позиція висвітлена в Ухвалі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справах від 05 квітня 2017 року у справі № 212/4917/15ц.

Таким чином встановлено, що між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу.

ТОВ «Харківгаз Збут» з метою отримання оплати за надані послуги з газопостачання направляло відповідачу вимогу № 61712-СЛ-10211-0719 від 04.07.2019 р. про погашення заборгованості. Вимога про оплату заборгованості залишилась споживачем без відповіді та до сьогоднішнього дня без оплати.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 р. (надалі - Закон) споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними.

П. 14 Розділу III Правил закріплено, що розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць.

П. 17 Розділу III Правил, встановлює, що якщо побутовий споживач не здійснив оплату за спожитий природний газ протягом десяти днів після строку, визначеного договором постачання природного газу, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання природного газу споживачу шляхом направлення споживачу письмового повідомлення.

Відповідно до абз. 2 п. 22 Розділу III Правил побутовий споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору.

Відповідно до п. 2 розділу III Правил постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Внаслідок систематичного нехтування відповідачем своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилася заборгованість за період з 01.10.2016 р. по 01.02.2021 р. склала - 5500,00 грн. та не погашена станом на момент подання даної заяви до суду, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.12, ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Статтями 77,78,79,80 ЦПК України встановлено вимоги щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимість доказів)

В ході судового розгляду позивачем на підставі належних та допустимих доказів не доведено вчинення відповідачем правопорушення на ринку природного газу щодо несанкціонованого відбору природного газу, пошкодження цілісності пломб, повірочного тавра лічильника газу, що впливає на результати вимірювання або несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/ лічильника газу внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу (тобто знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку).

Так, судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, відповідачем в повному розмірі сплачено суму основного боргу за послуги з газопостачання у розмірі 5500,00 грн., а тому підстави для задоволення позову в даній частині відсутні.

Щодо вимог про стягнення 3% річних та інфляційних витрат, суд приходить до наступного.

Згідно норм, зазначеним у Прикінцевих та перехідних положеннях ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 № 530-ІХ, якими на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) та протягом 30 днів з дня його відміни, заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасну оплату житлово-комунальних послуг, ТОВ «Харківгаз Збут» відповідні нарахування та стягнення здійснювало.

Позивач не враховує Закон № 530-ІХ, який є спеціальними по відношенню до статті 625 Цивільного кодексу України (загального припису).

Нарахування та стягнення 3% річних та інфляційних втрат на суму боргу, який виник у період карантину, порушує норми матеріального права, оскільки під час карантину штрафні санкції не нараховуються в силу імперативної вказівки Закону № 530-ІХ.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року зі змінами «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», а також Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 9 грудня 2020 р. «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 03.04.2020 року на всій території України запроваджено карантин.

Зважаючи на те, що на території України з 03.04.2020 року було запроваджено карантин, на період дії якого Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" (№530-ІХ від 17.03.2020 року) заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, нарахування та стягнення ТОВ «Харківгаз Збут» 3% річних та інфляційних втрат за період з 03.04.2020 року по 01.02.2021 року на суму боргу відповідача з газопостачання є помилковим та порушує норми матеріального права.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги ТОВ «Харківгаз Збут» в частині розміру 3% річних та інфляційних втрат підлягає зміні шляхом перерахування розмірів цих сум з виключенням з періоду обрахунку періоду з 03.04.2020 року по 01.02.2021 року, протягом якого штрафні санкції не нараховуються в силу імперативної вказівки закону.

У відповідності зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно статті 611 ЦК України, у випадку порушення зобов`язання, настають правові наслідки, передбачені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до задоволених вимог, у розмірі 632,65 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4,5,12,13, 81, 263-265, 268, 273,354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» 3% річних в розмірі 654,02 грн. та інфляційні витрати в розмірі 1665,41 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» судовий збір в розмірі 632,65 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: А. Г. Потетій