Справа № 569/5307/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2023 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

секретар судового засідання Добровчан К.Ю.,

з участю ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 (надалі відповідач), в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами, визначити місце проживання дитини разом з нею та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі частки від усіх доходів відповідача. Позовну заяву мотивує тим, що протягом останніх 3 років сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства. Подальше сімейне життя неможливе і такий шлюб суперечить її інтересам. Також вказує, що від шлюбу у них є дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і в інтересах дочки слід її залишити проживати разом з нею. Також, між ними не досягнуто згоди з приводу її утримання, а тому є необхідність у вирішенні питання щодо стягнення аліментів.

У судове засідання позивач не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце його проведення. 22 травня 2023 року позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, заперечив в частині розірвання шлюбу, оскільки вважає, що він помирився з позивачкою.

В судовому засіданні 26 квітня 2023 року протокольною ухвалою суду клопотання відповідача про надання терміну для примирення задоволено. Надано сторонам строк для примирення терміном один місяць.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 06 лютого 2009 року, серії НОМЕР_1 , сторони зареєстрували шлюб 06 лютого 2009 року, актовий запис № 123.

Згідно з частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що позивач має бажання розлучитися, відповідач заперечує проти розірвання шлюбу.

Відповідач заперечує проти задоволення позову в частині розірвання шлюбу, проте, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам позивача, що потягне за собою неприпустиме порушення права одного з подружжя або обох на вільний вибір.

Таким чином, згідно чинного законодавства, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Суд вважає, що на даний час збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, зокрема позивача, фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторони права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання.

Суд прийшов до переконання про доцільність розірвання шлюбу, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання.

Відповідно до частини другої статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 частини третьої статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 25 квітня 2013 року.

Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом.

Судом встановлено, що відповідачем не заперечується визначення місця проживання з позивачем, тому суд дійшов висновку, що після розірвання шлюбу, неповнолітню дитину слід залишити проживати з позивачем, відповідно позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Враховуючи те, що домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, а протилежного суду не доведено, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх дитини.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує визнання позову в цій частині зі сторони відповідача, стан здоров`я дитини, відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача захворювань, а також відсутність будь-яких відомостей про перебування на утриманні відповідача інших осіб.

Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст.141 СК України), суд доходить висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи наведені обставини, суд доходить висновку про задоволення позову повністю.

При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 24 березня 2023 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу слід покласти на відповідача, відтак з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Разом з тим, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 24, 105, 112, 114, 115, 157, 160, 161, 180-184, 191 СК України, ст.ст. 3, 12, 13, 81, 141, 200, 206, 259, 263-265, 354, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментівзадовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 06 лютого 2009 року, актовий запис №123 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 березня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 1073 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судові витрати в сумі 1073 грн. 60 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 26 травня 2023 року.

Суддя Н.Г. Кучина