Єдиний унікальний номер 725/3724/23
Номер провадження 2/725/438/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2023 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Ватаманюк В.В.,

представника позивача в режимі ВКЗ Незамай А.Д.,

та представника відповідача Катрініної С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року позивач через свого представника звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що 22.02.2022 року між відповідачем та ТзОВ «Інфінанс» було укладено договір позики № на умовах фінансового кредиту. За змістом вказаного договору, сторони підтверджують, що правовою основою для його укладення є Заява-анкета на видачу кредиту, надана кредитодавцем та підписана позичальником яким надано згоду на використання при укладені цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису. Зазначеним договором було передбачено усі його істотні умови, зокрема розмір кредиту, його строки, відсоткова ставка, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані із виконанням договору.

Всі інші умови, які визначають порядок і умови надання грошових коштів у позику на умовах фінансового кредиту, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов договору та Електронного договору, а також регулюють відносини, ще виникають між товариством і позичальником викладені у Правилах, з якими ознайомився позичальник до укладення Договору, та які є невід`ємною частиною Договору. Дані Правила є публічною пропозицією (офертою) укласти договір позики на умовах, що встановлені Товариством і застосовуються у разі подання фізичною особою - потенційним позичальником заявки на сайті Товариства: www.moneyboom.ua на отримання позики та здійснення інших дій, що передбачають дані Правила. Е лектронний договір укладається на сайті ТОВ «Інфінанс» за однією з наведених далі електронних адрес: www.moneyboom.ua з використанням ІТС.

Підписуючи договір позики, відповідач підтвердив, що інформація, зазначена в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», їй надана та зрозуміла.

В подальшому, 24.11.2022 між ТОВ «Інфінанс» та позивачем укладено Договір факторингу № 24/11 -22 у відповідності до умов якого ТОВ «Інфінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Інфінанс» права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Зокрема, відповідно до Реєстру боржників від 24.11.2022 року до Договору факторингу № 24/11-22 від 24.11.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 52008,50 грн., з яких: 10250 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 41758,50 грн. - сума заборгованості за відсотками.

З моменту відступлення права вимоги відповідач вказану заборгованість не погасив, що зумовило необхідність звернення до суду з даним позовом.

На підставі вище викладеного, посилаючись на умови вказаного вище договору, норми матеріального права, просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості за договором позики № в сумі 52008,50 грн., з яких: 10250 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 41758,50 грн. - сума заборгованості за відсотками, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В рамках судового розгляду даного спору судом визнано обов`язковою явку представника позивача в судові засідання у даному спору та витребувано докази у Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», а саме інформацію щодо руху коштів (в тому числі здійснених грошових переказів) за банківською платіжною карткою № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за період з 22 лютого 2022 року по теперішній час.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Вказувала на те, що відповідач підписав договір за допомогою одноразового ідентифікатора в електронному вигляді, був ознайомлений з умовами повернення кредиту та сплати відсотків. Вказувала на те, що кредитні кошти були перераховані на рахунки, які вказані відповідачем шляхом безготівкового переказу на платіжну картку відповідача, номер якої він особисто зазначив при укладені договору. Звертала увагу на те, що відповідач є військовослужбовцем за контрактом та не надавав будь-яких відомостей про те, що він був залучений у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської Федерації за період нарахування заборгованості за відсотками, а тому вважає відсутніми підстав звільняти його від обов`язку погасити відсотки за користування кредитом згідно ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідач в судове засідання не з`явився, в його інтересах діяла представник - адвокат Катрініна С.І., яка пояснила, що на даний час відповідач знаходиться на сході України в районі зони активних бойових дій, оскільки є військовослужбовцем Державної прикордонної служби та залучений до заходів із забезпечення національної безпеки і відсічі збройній агресії російської Федерації. Позовні вимоги не визнала, оскільки поставила під сумнів факт отримання відповідачем грошових коштів на виконання умов договору позики. Зокрема звертала увагу, що фінансові документи на які посилається позивач як на доказ надання кредиту не містять відомостей про цільове призначення перерахований коштів, а також ставила під сумнів факт зарахування таких коштів саме на рахунок відповідача. Крім того, звертала увагу, що відповідач є військовослужбовцем та згідно ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в умовах воєнного стану звільняється від сплати відсотків за користування кредитом.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що 22.02.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /7 відповідно до якого товариство надає позичальнику кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб на умовах цього Договору, а також згідно Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «МопеуВООМ Loyal+», які є невід`ємною частиною Договору, а позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим Договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами (а/с 7).

Відповідно до умов Договору позики визначений діючий ліміт кредиту в розмірі 10250 грн., строк користування кредитом - 12 місяців. Загальна вартість кредиту у грошовому виразі з урахуванням застосування номінальної та пільгової відсоткової ставки - 84080,75 грн.

Договір про надання позики містить електронний підпис від імені ОСОБА_1 відповідно до довідки про ідентифікацію (а/с 8).

Договір позики укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики, що акцептована відповідачем 22.02.2022 року шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень Закону України «Про електронну комерцію» (а/с. 6, 8).

Так, на підтвердження того, що акцепт договору підписано саме відповідачем аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 0v2v1w позивачем надано довідку про ідентифікацію (а/с. 8).

Згідно заявки-анкети на отримання кредиту № 4049215, яка є невід`ємною частиною договору позики № /7 від 22.02.2022 року, вбачається, що відповідачем власноруч було зазначено реквізити платіжної банківської картки № НОМЕР_3 на яку і було перераховано кредитні кошти (а/с 10).

На підтвердження перерахування кредитних коштів позивачем долучено до матеріалів справи копію квитанції за сплату №139505317 від 22.02.2022 ркоу на суму 10250 грн яка підтверджує зачислення кредитні кошти на карту НОМЕР_4 (а/с 9).

Оскільки представник відповідача поставила під сумнів факт отримання відповідачем грошових коштів у позику судом було витребувано докази з у Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» інформацію щодо руху коштів (в тому числі здійснених грошових переказів) за банківською платіжною карткою № НОМЕР_1 та згідно наданої банком інформації підтверджено факт зарахування 22.02.2022 року о 07 год. 42 хв. на банківську картку, що належить ОСОБА_1 (а/с 93, 102).

Таким чином, суд вважає доведеним факт отримання ОСОБА_1 коштів в сумі 10250 грн. на умовах фінансового кредиту для власних потребна виконання умов договору № від 22.02.2022 року.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин 1-3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Як передбачено частиною 1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина 1 статті 642 ЦК України).

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 ЦК України).

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно із п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підписодноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п.12 ч. 1 ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 даного Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використанняелектронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписомодноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Так, первісний кредитор наведеним вище договором надав відповідачу одноразовий ідентифікатор, який відповідач використав, як підтвердження підписання кредитного договору, а також того факту, що останній ознайомлений з усіма умовами отримання коштів в кредит та позику, подав заявку на отримання кредиту за умовами.

У відповідності до умов укладеного договору, кошти надаються позичальнику у безготівковій формі на банківську картку вказану власноручно позичальником при укладання договору, при цьому слід зазначити що нормами Закону «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора укладання договору між сторонами є технічно не можливим. Належних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано.

Таким чином, між первісними кредиторами та відповідачем виникли кредитно-договірні відносини.

Так, ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Пунктом першим ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

З матеріалів справи вбачається, що право вимоги за вказаними вище договорами були переуступлені первісними кредиторами позивачу відповідно до договору факторингу № 24/11 -22 від 24.11.2022 року за умовами якого ТОВ «Інфінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Інфінанс» права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а/с 14).

Також, факт переходу права вимоги від первісного кредитору до позивача підтверджується копією доданого до матеріалів справи реєстру боржників, який є додатком до зазначеного договору факторингу та у вказаному реєстрі визначено суму заборгованості за договором № в сумі 52008,50 грн. з яких 10250 грн. сума основного боргу, 41758,50 грн. - сума заборгованості за відсотками (а/с 18).

З моменту відступлення права вимоги відповідач вказану заборгованість не погасив, що зумовило необхідність звернення до суду з даним позовом.

На підтвердження наявності зазначеного боргу позивачем долучено до матеріалів справи детальний розрахунок заборгованості (а/с 19).

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

У відповідності до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, відповідач зобов`язаний належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання, разом з тим, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути лише суму заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 10250 грн., виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 08.12.2020 року відповідач прийнятий на військову службу за контрактом до Державної прикордонної служби України, в/ч НОМЕР_5 та він перебуває в оперативному підпорядкуванні начальника НОМЕР_6 прикордонного загону ДПСУ з 17.07.2023 року по теперішній час, виконує завдання в зоні ведення активних бойових дій та приймає участь у заходах з відсічі збройної агресії російської федерації проти України, перебуваючи в межах Донецької області (а/с 114-118).

Так, у відповідності до вимог ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

З системного аналізу наведеної норми права вбачається, що військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом України, до таких пільг належить зокрема звільнення від сплати відсотків за користування кредитом, при цьому такі пільги за кредитними зобов`язаннями діють для військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а для резервістів і військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду.

Надаючи оцінку посиланням представника відповідача на те, що згідно наявної у справі довідки відповідач був залучений до виконання завдань в зоні ведення активних бойових дій лише у липні 2023 року, а відсотки нараховані станом на квітень 2023 року, слід зазначити, що вказана норма не пов`язує встановлення відповідної пільги щодо сплати відсотків за кредитом з періодом залучення військовослужбовця до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської Федерації, а тому безпосередньо встановлення факту залучення відповідача до таких заходів надає останньому право бути звільненим від сплати відсотків за кредитом та не звільняє його від обов`язку погашення основного боргу за кредитною заборгованістю (тіла кредиту).

Покладення на відповідача обов`язку погасити відсотки за кредитом за період буде суперечити меті пільги встановленої ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» для військовослужбовців, які беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської Федерації.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягнення понесенні останнім судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вище викладеного та керуючись ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» , ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» , ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» ст.ст. 509, 512, 514, 526, 530, 536, 549, 550, 625, 1048, 1049, 1077, 1078 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частко.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № НОМЕР_7 у AT «ТАСкомбанк») заборгованість за основною сумою боргу за договором позики № в сумі 10250 грн. (десять тис. двісті п`ятдесят грн.)

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в сумі 528,75 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його вручення до Чернівецького апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 29.11.2023.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна