ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/704/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №695/3495/22 Категорія: 304090000 Ушакова К.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк»;

відповідач ОСОБА_1 ;

особа, яка подає апеляційну скаргу АТ «Універсал Банк;

розглянувши в м. Черкаси у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 лютого 2023 року, постановлене під головуванням судді Ушакової К.М. у Золотоніському міськрайонному суді Черкаської області, 06.02.2023 року, повний текст рішення складений 13.02.2023 року, у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

06.12.2022 року АТ «Універсал Банк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

АТ «Універсал Банк» свої вимоги мотивує тим, що 02.07.2019 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв?язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 02.07.2019 року.

Положеннями анкети-заяви визначено, що дана заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

Підписавши анкету-заяву, відповідач ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов?язується виконувати його умови.

На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

Банк свої зобов?язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Однак, відповідач ОСОБА_1 всупереч положень договору та вимог статей 509, 526, 629, 1054 ЦК України, своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, не сплачував щомісячні мінімальні платежі.

Оскільки відповідач добровільно не вчиняє дій щодо погашення заборгованості, тому позивач змушений звернутись до суду з даним позовом.

Враховуючи вище викладене, банк просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання банківських послуг від 02.07. 2019 року, яка станом на 01.02.2022 року становить 13262,96 грн. та судові витрати у розмірі 2481,00 грн.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 лютого 2023 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг від 02.07.2019 станом на 01.02.2022 року у розмірі 7000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» судовий збір у розмірі 1290,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ «Універсал Банк» оскаржив рішення суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказується, що рішення суду першої інстанції є незаконним, прийнятим всупереч норм процесуального права, ухвалене за неправильного застосування норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, без урахування особливостей укладеного за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем договору, що призвело до порушення прав, свобод та законних інтересів банку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, підписуючи анкету-заяву, боржник приєднався та був ознайомлений з Умовами обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», Тарифами за карткою Monobank, Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту «Карта monobank», адже підписав анкету-заяву, в якій записані положення про ознайомлення останнього з вище вказаними документами.

Таким чином, позивач вважає, що невиконання боржником умов договору, на які він погодився та ознайомився в анкеті-заяві стосовно того, що договір про надання банківських послуг складається не лише з анкети - заяви, а також Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту та непогашення у повному обсязі заборгованості перед банком матиме наслідком порушення фундаментального положення ЦК України про обов`язковість договору.

В апеляційній скарзі зазначається, що у підписаній анкеті-заяві відповідач визнав, що електронний цифровий підпис, є аналогом власноручного підпису, та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.

Після підписання анкети-заяви у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають у результаті використання платіжних карток згідно тарифів та повернути кредит.

Скаржник вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що у справі відсутні докази погодження між сторонами всіх суттєвих умов договору та належної інформації про підстави та розмір відповідальності позичальника за прострочення виконання зобов`язання, не доведення банком, що саме ці, а не будь-які інші Умови та Правила розумів клієнт під час укладення договору, є передчасними, помилковими та такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах Закону України «Про електронну комерцію».

В апеляційній скарзі представник АТ «Універсал Банк» К.І. Мєшнік просить скасувати рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 лютого 2023 року у справі № 695/3495/22, позовні вимоги АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг Monobank від 02.07.2019 року задовольнити в повному розмірі.

Відзив на адресу Черкаського апеляційного суду на апеляційну скаргу банку не надходив.

Згідно ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду із ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 ст. 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розглядати справу у порядку письмового провадження без участі сторін згідно вимог процесуального законодавства.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши доводи скаржника, апеляційний суд вважає що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно ст. 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Вирішуючи спір та задовольняючи частково позовні вимоги банку про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що з наданого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, чим фактично визнав факт отримання ним кредитних коштів. Однак, погашення за кредитним договором відповідач здійснював не в повній мірі, внаслідок чого закономірною є наявність заборгованості відповідача перед банком.

Суд вказав, що відповідачем існування заборгованості за тілом кредиту у зв`язку з користуванням кредитними коштами не спростовано, а власного розрахунку суду не надано.

Тому суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості лише за тілом кредиту у розмірі 7000 грн., як було встановлено згідно кредитного ліміту.

Відмовляючи в іншій частині стягнення заборгованості, суд першої інстанції мотивував рішення тим, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки судом першої інстанції встановлено дійсні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, правильно застосовано норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалено у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 02.07.2019 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв?язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 02.07.2019 року (а.с.12).

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг.

Підписавши анкету-заяву відповідач ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов?язується виконувати його умови.

В анкеті-заяві позичальник підтверджує, що все листування щодо цього договору просить здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору (п.11).

Отже, 02.07.2019 року між АТ «Універсал Банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір, відповідно до якого відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту в розмірі 6 000 грн., з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, передбаченому Умовами.

Як вбачається з матеріалів справи 01.09.2019 року кредитний ліміт був підвищений на 1000 грн. до 7000 грн.

АТ «Універсал Банк» вказує, що банк свої зобов?язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту.

Проте, ОСОБА_1 добровільно не вчиняє дій щодо погашення заборгованості, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 13262,96 грн.

Таким чином, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Універсал Банк» за договором станом на 01.02.2022 року становить 12412,56 грн. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 0,00 грн. заборгованість за пенею; заборгованість за порушення грошового зобов`язання 850 грн. 40 коп.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, відповідно до частин 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі відповідно ч. 1 статті 1055 ЦК України.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов?язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини третьої статті 11, вказаного Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз?яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз?яснення логічно пов?язані з нею (частина шоста статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як зазначалося вище, у позовній заяві АТ «Універсал Банк» посилався на те, що 02.07.2019 року відповідач підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. У вказаній анкеті-заяві вказано, що відповідач погодився з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які були надані йому для ознайомлення.

При цьому, ні Умови і правила надання банківських послуг та Тарифи, ні Паспорт споживчого кредиту не містять підпису відповідача. Також, в матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», Паспорту споживчого кредиту «картка Monobank», та Тарифів, у зв?язку з чим, відсутні підстави вважати, що відповідач був ознайомлений саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами, Тарифами та Паспортом споживчого кредиту.

Анкета-заява до договору про надання банківських послуг, підписана відповідачем, містить лише його анкетні дані та контактну інформацію, проте не містить жодних даних про умови кредитування.

При цьому, ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Такі висновки, вказані у постанові Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладені постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов?язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв?язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»).

Умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв?язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 02.07.2019 року, посилався на Умови обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ "Універсал Банк" на сайті: https://www.monobank.ua/terms/, як невід?ємні частини спірного договору ( а. с.13-29).

Із матеріалів справи не вбачається, що саме з даними Умовами та правилами відповідач ОСОБА_2 ознайомився і погодився, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо користування кредитними коштами та щодо сплати пені та комісії за користування кредитними коштами, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до матеріалів справи розмірах і порядках нарахування.

У цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути; укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.monobank.ua ) змінювалися АТ «Універсал Банк».

Доводи Банка про те, що Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, були чинні саме станом на підписання відповідачем анкети-заяви від 07.02.2019 року, колегія суддів апеляційного суду вважає не доведеними, оскільки відсутні докази про ознайомлення та погодження відповідачем вказаних умов.

Так, банком на підтвердження позовних вимог надано Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank редакцію затвердженою протоколом Правління № 46 від 24.11.2021 року, зазначається, що редакція набуває чинності з 27.11.2021 року (а. с. 13).

Як вбачається з матеріалів справи анкета - заява між банком та ОСОБА_1 підписана 02.07.2019 року. Тобто, Умови та правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» датовані достатньо пізніше, ніж була підписана анкета-заява, та не містить підтверджень ознайомлення відповідачем з конкретними Умовами та правилами банку.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату пені та комісії за користування кредитними коштами надані банком Умови не можуть розцінюватися, як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Зазначений висновок узгоджується з висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Вказане свідчить про відсутність правових підстав для нарахування на рахунок відповідача ОСОБА_1 процентів за користування коштами та віднесення їх до тіла кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, визначаючи розмір заборгованості за тілом кредиту, АТ «Універсал Банк» посилається на те, що згідно п. 5.23 розділу ІІ Умов та правил, кредит збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості.

Однак, зважаючи на те, що колегією суддів апеляційного суду оцінені, як неналежний доказ надані позивачем Умови та Правила банківських послуг, про що зазначено вище, то відсутні підстави для задоволення вимог банку в частині збільшення тіла кредиту на розмір нарахованих відсотків, що вбачається з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 02.07.2019 року (а. с. 9-11).

Вирішуючи питання про розмір заборгованості за кредитним договором, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 , колегія суддів апеляційного суду вважає, що стягненню підлягає саме сума неповернутих коштів.

Доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону Українир «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до п. 5 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 18 червня 2003 року № 254, п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд, розглядаючи справу № 200/5647/18 у постанові від 16.09.2020 року.

Колегія суддів апеляційного суду вважає за важливе вказати, що з наявного у справі розрахунку заборгованості за кредитним договором та виписки про рух коштів по картці ОСОБА_1 вбачається, що кредитний ліміт був у розмірі 7000 грн.

Проте, як вбачається з позовних вимог банку, що заборгованість за тілом кредиту становить 12412,56 грн., проте позивачем не надано жодних доказів стосовно підвищення кредитного ліміту з 7000 грн. і більше.

Крім того, з наявного у справі розрахунку заборгованості за кредитним договором та виписки про рух коштів по картці ОСОБА_1 вбачається, що загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) становить 12412,56 грн., але, починаючи з 01.10.2019 року, банк здійснював автоматичне погашення відсотків.

Проте, доказів погодження сторонами договору в письмовій формі такого порядку погашення відсотків банком не надано суду першої інстанції, як і не надано апеляційному суду, тому такі дії позивача не відповідають суті відносин, оскільки проценти за своєю суттю є платою за користування кредитними коштами. Вказане свідчить про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» відсотків за кредитним договором.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов?язку визначений моментом пред?явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, то колегія суддів апеляційного суду вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов?язання виконати боржником обов?язку з повернення фактично отриманих коштів.

Отже, виходячи з вище наведеного, та зважаючи на те, що відповідачу ОСОБА_1 було встановлено кредитний ліміт на картковий рахунок у сумі 7000 грн., то наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника заборгованості в розмірі 7000 грн., що також узгоджується із висновком, викладеним у вище зазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Доводи апеляційної скарги щодо задоволення вимог банку та скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового судового рішення про повне задоволення вимог банку є необґрунтованими, не знайшли свого підтвердження належними доказами, тому не підлягають задоволенню в частині вимог щодо задоволення позову в повному обсязі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не містять доказів, які б слугували підставою для задоволення вимог апеляційної скарги та вимог банку щодо повного задоволення позовних вимог банку та стягнення всієї суми заборгованості, яку визначив позивач, пред`являючи позовні вимоги до відповідача ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги скаржника фактично зводяться до посилань про доведеність пред`явлених позовних вимог та незаконність відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором від 02.07.2019 року, але доводи банку не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та наданих банком доказах, тому не підлягають задоволенню апеляційним судом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов?язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов?язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов?язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення про часткове задоволення позовних вимог банку, тому відсутні підстави для зміни чи скасування рішення згідно доводів та вимог апеляційної скарги, які не спростовують висновків суду, тому не підлягають задоволенню апеляційним судом.

З вищевикладеного вбачається, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, залишено не розглянутими обставини, що мають значення для справи, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції за доводів апеляційної скарги банку.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим, і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги залишити за особою, яка подавала скаргу, оскільки рішення суду залишено без змін, тому судові витрати не переглядалися апеляційним судом.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду, протягом тридцяти днів, в порядку та за умов, визначених цивільно процесуальним законодавством.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді Л.І. Василенко

В.Г. Бородійчук