печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року

Печерський районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді: Ільєвої Т.Г.

при секретарі: Ємець Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в загальному позовному провадженні за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей та визначання порядку участі батька у вихованні дітей, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року позивач звернулась з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей та визначання порядку участі батька у вихованні дітей.

В обґрунтування позову зазначено, що між позивачем та відповідачем питання щодо місця проживання дітей є невизначеним, а відтак позивач була змушена звернутись до суду з даною позовною заявою.

Таким чином, позивач просить суд:

- визначити місце проживання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 за місцем її реєстрації або проживання;

- визначити місце проживання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 за місцем її реєстрації або проживання;

- визначити наступні способи участі батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , у спілкуванні та вихованні його дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

- за попереднім погодженням з позивачем і враховуючи бажання дітей, та з урахуванням їх стану здоров`я, зустрічатися з дітьми, в тому числі у будь-який день тижня та у будь-який час (крім нічного та учбового часу) два рази на тиждень, а також брати дітей до себе за місцем проживання відповідача або проживання Бабусі/Дідуся з боку відповідача у вихідні дні. У період шкільних канікул має право проводити більше часу разом з дітьми та відпочивати разом з ними як на території України так і за її межами не менше двох разів на рік, строком не більше 10 днів;

- у випадках, планування виїзду на відпочинок в іншу країну, на першу вимогу надавати один одному оформлену у встановленому законодавством України порядку згоду на тимчасовий виїзд дітей за кордон з метою відпочинку, або на самостійний виїзд дітей з організованою групою дітей на відпочинок, змагання, тощо. Згода на тимчасовий виїзд повинна бути надана протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту звернення Сторони;

- відповідач повинен забезпечити дітям якісні умови проживання, харчування та відпочинку за власний рахунок; негайно повідомляти позивача про прибуття до місця відпочинку, а також заздалегідь попереджати про час повернення до місця постійного проживання дітей із зазначенням дати приїзду, транспортного засобу, його номера чи номера рейсу, місця та часу прибуття.

- відповідач повинен негайно повідомляти позивача про погіршення самопочуття будь-кого із дітей.

07.06.2023 ухвалою суду Голосіївського районного суду м. Києва було направлено дану позовну заяву за підсудністю до Дарницького районного суду м.Києва.

25.07.2023 ухвалою Дарницького районного суду м.Києва дану позовну заяву було направлено за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

18.09.2023 ухвалою суду було відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

01.11.2023 ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та перейдено до розгляду справи по суті.

Позивач судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Разом з цим, відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Також, зазначив, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог та порядок участі батька у вихованні дітей останнього влаштовує.

Представник Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, прийшов до наступного.

Так, судом встановлено, що 29 серпня 2014 року між ОСОБА_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було укладено шлюб, про що Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві видано Свідоцтво та внесено актовий запис № 1932 (Свідоцтво про шлюб Серія НОМЕР_2 від 04 жовтня 2016 року виданого повторно. Після укладення шлюбу дружина взяла прізвище чоловіка " ОСОБА_2 ".

В шлюбі народилось двоє дітей: дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві від 16 квітня 2015 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 571 та син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , видане Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 07 лютого 2017 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 138.

Позивач вказує, що згодом стосунки подружжя почали ускладнюватись і сторони зрозуміли, що подальше сумісне життя неможливе. Після трьох років окремого життя позивач подала до Голосіївського районного суду міста Києва позовну заяву про розірвання шлюбу.

За час окремого проживання сторони декілька разів сварились стосовно проживання дітей з позивачем на постійній основі. Відтак, позивач вирішила звернутись до суду для вирішення цього спору, а також для уникнення подібних ситуацій в майбутньому.

Весь час з моменту народження і до сьогодні діти проживали спочатку разом з позивачем і відповідачем, пізніше разом тільки з позивачем.

Позивач повністю опікується інтересами і потребами дітей, піклується про них, займається вихованням, слідкує за їх розвитком та здоров`ям.

Разом з тим, позивач ніколи не перешкоджала і не має наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню батька з дітьми.

Донька навчається в Києво - Печерському ліцеї № 172 «Лідер» Печерського району м. Києва у 2-Б класі, що підтверджується довідкою № 174 від 08.05.2023 року.

Син відвідує дошкільний навчальний заклад № 506 Голосіївського району міста Києва, що підтверджується довідкою № 29 від 09.05.2023 року.

Виходячи з того, що весь час діти проживали з позивачем, вона повністю займалася їх вихованням та піклувалась про них. Таким чином діти прив`язані до матері більше ніж до батька. Враховуючі ці обставини, позивач вважає за необхідне визначити місце проживання дітей з матір`ю, а саме позивачем.

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.5 СК України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частина друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до ч.ч.2, 8, 9 ст.7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

За змістом статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно ч.2 ст.155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, який проживає окремо від дитини має право на спілкування з дитиною, а батько з яким проживає дитина не має право перешкоджати такому спілкуванню.

Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) (далі - Конвенція) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

В силу частини першої статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з положеннями статті 9 зазначеної Конвенції держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц.

У §54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, №250, ст.35-36, §90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, та у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Відповідно до ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Згідно з ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції, згідно з якими держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки й приділяє їм належну увагу.

У відповідності до частини першої статті 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Частиною четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки відповідачем не заперечуються обставини зазначені позивачем та батько погоджується на запропоновані умови його участі у вихованні дітей.

Відтак, позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 150-155, 157, 160-161 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей та визначання порядку участі батька у вихованні дітей - задовольнити.

Визначити місце проживання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 за місцем її реєстрації або проживання.

Визначити місце проживання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 за місцем її реєстрації або проживання;

Визначити наступні способи участі батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , у спілкуванні та вихованні його дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:

- за попереднім погодженням з ОСОБА_1 і враховуючи бажання дітей, та з урахуванням їх стану здоров`я, зустрічатися з дітьми, в тому числі у будь-який день тижня та у будь-який час (крім нічного та учбового часу) два рази на тиждень, а також брати дітей до себе за місцем проживання ОСОБА_2 або проживання Бабусі/Дідуся з боку ОСОБА_2 у вихідні дні;

- у період шкільних канікул має право проводити більше часу разом з дітьми та відпочивати разом з ними як на території України так і за її межами не менше двох разів на рік, строком не більше 10 днів;

- у випадках, планування виїзду на відпочинок в іншу країну, на першу вимогу надавати один одному оформлену у встановленому законодавством України порядку згоду на тимчасовий виїзд дітей за кордон з метою відпочинку, або на самостійний виїзд дітей з організованою групою дітей на відпочинок, змагання, тощо. Згода на тимчасовий виїзд повинна бути надана протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту звернення Сторони;

- ОСОБА_2 повинен забезпечити дітям якісні умови проживання, харчування та відпочинку за власний рахунок; негайно повідомляти ОСОБА_1 про прибуття до місця відпочинку, а також заздалегідь попереджати про час повернення до місця постійного проживання дітей із зазначенням дати приїзду, транспортного засобу, його номера чи номера рейсу, місця та часу прибутт;:

- ОСОБА_2 повинен негайно повідомляти ОСОБА_1 про погіршення самопочуття будь-кого із дітей.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 073 (одна тисяча сімсот сімдесят три) грн. 60 коп.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , Реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 АДРЕСА_2 , Реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації : 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 58.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а особою яка була відсутня при проголошенні рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 01.11.2023.

Суддя Т.Г. Ільєва