ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8746/23 Справа № 213/1763/23 Суддя у 1-й інстанції - Мазуренко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Зубакової В.П., Остапенко В.О.,

за участю секретаря судового засідання - Юрченко Г.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Відокремлений структурний підрозділ «Політехнічний фаховий коледж Криворізького національного університету»,

розглянувши у відкритому судовому засіданнів приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 213/1763/23 за позовом ОСОБА_1 до Відокремленого структурного підрозділу «Політехнічний фаховий коледж Криворізького національного університету» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 серпня 2023 року, (суддя Мазуренко В.В.), ухвалене в приміщенні Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, повний текст рішення складено 08 серпня 2023 року -

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом вобґрунтування якого послалась на те, що обіймає посаду викладача в основному штаті Відокремленого структурного підрозділу «Політехнічний фаховий коледж Криворізького національного університету» від 01 жовтня 1999 року. Має кваліфікацію «спеціаліст вищої категорії» з педагогічним званням «викладач-методист. Восени 2022 року вона дізналась, що перед нею утворилась заборгованість по заробітній платі, оскільки протягом 2017-2022 року не проводилось корегування її педагогічного навантаження та не оплачувались заняття, проведені понад зменшене навантаження в кількості 247,92 годин ( при навантаженні на 1 тарифну ставку 72 години, тобто 3,4 місячних окладів загалом за 6 років.) Так, у вересні 2022 року вона отримала доступ до тексту «Положення про порядок заміщення тимчасово відсутніх педагогічних працівників ВСП «Політехнічний фаховий коледж КНУ» П-10-81-2021, відповідно до якого щороку у червні коледж мав виплачувати їй додаткову заробітну плату за заняття, проведені нею понад скореговане навчальне навантаження, оскільки протягом навчального року вона перебувала на лікарняному, або у відпустці, або у відрядженні. Текст положення складений на підставі Інструкції «Про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти», затвердженої наказом Міністерства освіти України від 15 квітня 1993 року N102, яка також зазначає, що обов`язок оплати додатково проведених занять покладається на бухгалтерію закладу освіти пунктами 79 та 80 Інструкції «Про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти», затвердженої наказом Міністерства освіти України від 15 квітня 1993 року №102 за погодженням з Мінпраці, ЦК профспілки працівників освіти і науки України та Мінфіном.

Оскільки у 2022 році такої оплати проведено не було, вона звернулась 06 вересня 2022 року з доповідною запискою до директора та заявою про негайну виплату належних їй коштів. Протягом місяця її претензії адміністрацією відповідача було визнано, а сама заява була директором задоволена. Проте вона змушена була 29 вересня 2022 року звернутись повторно із заявою № 19 про відсутність відповідних виплат за проведені додатково заняття протягом 2017- 2022, але отримала категоричну відмову 26 жовтня 2022 року № 330 у виплаті заборгованості по зарплаті без обґрунтування причини.

Протягом 2017-2021 року загальна кількість педагогічних годин, проведених нею, але не оплачених коледжем, склала 247,92 годин. Завдяки зверненням виявилось 24 дні невикористаної та неоплаченої відпустки за 2020 рік. На її заяву до КТС 26 жовтня 2022 року про заборгованість по заробітній платі у ході тривалої ретельної перевірки комісія встановила, що заняття були проведені, але нарахування бухгалтерією не проводились, про що комісія надала Комісії з трудових спорів висновок.

09 березня 2023 року вона в чергове намагалась досягти порозуміння з директором у досудовому порядку, проте директор виплачувати заборгованість відмовилась, посилаючись на статтю 48 Бюджетного Кодексу, хоча й визнала її існування. На її заяву від 12 грудня 2022 року з вимогою підтвердити повернення бюджетних коштів, отриманих з бюджету на оплату її праці та не виплачених їй коледжем, казначейськими ордерами чи будь-якими іншими фінансовими документами, відповіді вона не отримала дотепер - ані відмови, ані документів. Її тарифна погодинна ставка викладача коледжу обчислюється відповідно до пункту 78 Інструкції 102, зокрема діленням ставки 14 розряду з урахуванням 10% підвищення за постановою КМУ 22 від 11 січня 2018 року «Про підвищення оплати праці педагогічних працівників» та підвищенням на 15% за Постановою КМУ 1391 від 28 грудня 2021 року «Деякі питання встановлення підвищень посадових окладів (ставок заробітної плати) та доплат за окремі види педагогічної діяльності у державних і комунальних закладах та установах освіти» на 72 години: (7001+7001*0,1+7001*0,15):72=121,55 грн/годину. За проведені та неоплачені заняття за тарифною ставкою станом на день подачі заяви 247,92 годин *121,55грн / годину = 30 134,68 грн.

На відміну від неї працівники бухгалтерії ( головний бухгалтер і бухгалтер) чудово знали і вимоги п 79 і 80 Інструкції 102 і текст Положення П-10-81-2021( перші редакції були введені в дію значно раніше). Тому вона проводила обчислення заборгованості по заробітній платі саме за тарифною ставкою на день подачі заяви, оскільки працівники бухгалтерії свідомо вчиняли порушення її права на оплату праці в повному обсязі, гарантоване їй ст.2. 4 та 13 Закон України «Про оплату праці», користуючись її необізнаністю бухгалтерських інструкцій, оскільки вона не є дипломованим фахівцем бухгалтерської справи.

Надбавка за вислугу років 30% за Постановою КМУ № 78 від 31 січня 2001 року « Про реалізацію окремих положень частини першої статті 57 Закону України «Про освіту»» та надбавка 20% за престижність праці відповідно до Постанови КМУ №373 від 23 березня 2011 року «Про встановлення надбавки педагогічним працівникам закладів дошкільної, позашкільної, загальної середньої, професійної (професійно-технічної), вищої освіти, інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування»: 30 134,68 + 30134,68 *0,30+30 134,68 *0,20 = 45 202,02 грн - заборгованість по заробітній платі за проведені педагогічні години понад скореговане навантаження.

Також у 2020 році їй безпідставно та необґрунтовано і без дотримання вимог статті 103 КЗпП України про завчасне попередження про погіршення умов оплати праці було знято доплату за завідування кабінетом 311 з 01 квітня 2020 року по 31 травня 2020 року, встановлену наказом №185 по основній діяльності від 27 вересня 2019 у розмірі 10% від тарифної ставки відповідно до п.42 Інструкції 102 - 643,51 грн на місяць: 643,51 *2= 1 287,02 грн.

На її заяву від 29 вересня 2022 року з вимогою виплатити належні їй кошти, відповідач надав відповідь № 333 від 26 жовтня 2022 року з відмовою, мотивуючи фактичне скасування доплат Наказом № 75 від 06 квітня 2020 року про оплату праці педагогічних працівників. Текст жодних згадок чи формулювань щодо скасування доплати за завідування кабінетом не містить, тому не може бути підставою для відміни оплати. Також текст наказу не узгоджений з профспілкою та не був оприлюднений чи доведений до відома викладачів. На її вимогу довести, що коледж повернув отримані на оплату її праці кошти до бюджету України згідно зі статтею 48 Бюджетного кодексу України вона дотепер казначейських чи будь-яких інших документів не отримала.

Просить суд врахувати, що всі можливі заходи для досудового врегулювання трудового спору вона вчинила, проте вирішити трудовий спір та зобов`язати коледж виплатити усі їй належні суми коштів по оплаті праці на посаді викладача їй не вдалось. Навпаки, директор наполягала на розгляді зазначених вимог про оплату праці лише у судовому порядку.

Просила суд стягнути з відповідача на її користь частину заробітної плати за проведені навчальні заняття понад зменшене навчальне навантаження з 01 січня 2015 року по 29 серпня 2021 року в сумі 45 202,02 грн., частину заробітної плати доплату за завідування кабінетом у квітні-травні 2020 року в сумі 1 287,02 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської областівід 08 серпня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Рішення комісії по трудовим спорам Відокремленого структурного підрозділу «Політехнічний фаховий коледж Криворізького національного університету» позивач не оскаржувала, отже, з рішенням комісії по трудовим спорам погодилась.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, позивачка з рішенням суду першої інстанції не погоджується, просить рішення скасувати і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції не враховано , що вона не отримувала останні заперечення та була позбавлена можливості надати відзив на ці заперечення. Суд кілька разів у рішенні посилається на заяви відповідача, проте представник відповідача не надав жодних доказів на підтвердження своїх слів. Судом першої інстанції не враховано пункт 79 Інструкції 102. Не зважаючи на припис не зменшувати зарплатню, посадові особи бухгалтерії зменшили і нараховували кошти пропорційно відпрацьованим дням, а не за середнім встановленим за Тарифікацією (Інструкція 102). Суд першої інстанції не надав належної оцінки рішенню Комісії по трудовим спорам. Відповідач не надав жодного доказу, що п. 79,70 Інструкції 102 ним були виконані протягом зазначеного періоду. Комісія у своєму рішення зобов`язала бухгалтерію надати довідку про кількість проведених понад норму годин, але їй ця довідка протягом семи місяців не видається, також відповідач не додав цієї довідки до відзиву та заперечень, що не непрямим доказом, що відповідач цілком усвідомлює неправильність своїх дій, володіє інформацією щодо кількості годин, проте свідомо приховує цю інформацію від суду, чим перешкоджає об`єктивному розгляду справи.

Щодо доплати за завідування кабінетом за квітень-травень 2020 року, суд відмовив, посилаючись на аргумент відповідача щодо власноруч написаної заяви про дистанційну форму роботи, яка жодним чином не є прямо чи опосередковано залежною з доплатою за завідування кабінетом. Навпаки доплата, встановлена наказом № 185, а посилання відповідача на наказ № 175, які були взяті до уваги і покладені в основу рішення, є невідповідними суті звернення.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивачка та її представник в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка обіймає посаду викладача в штаті Відокремленого структурного підрозділу «Політехнічний фаховий коледж Криворізького національного університету від 01 жовтня 1999 року, присвоєне звання «викладач-методист».

Відповідно до наданого позивачем розрахунку кількості годин, проведених додаткового на підставі п.79 та 80 Інструкції 102 загальна кількість проведених додатково за 01 травня 2017 року 01 вересня 2022 року педагогічних годин 275,27. З них оплачено коледжем 27,35 години 30 вересня 2022 року. Залишок неоплачених годин складає 247,92 грн. Тарифна погодинна ставка викладача коледжу обчислюється відповідно до п.78 Інструкції 102, зокрема діленням ставки 14 розряду з урахуванням 10% підвищення за постановою КМУ 22 від 11 січня 2018 року «Про підвищення оплати праці педагогічних працівників» та підвищенням на 15% за Постановою КМУ 1391 від 28 грудня 2021 року «Деякі питання встановлення підвищень посадових окладів (ставок заробітної плати) та доплат за окремі види педагогічної діяльності у державних і комунальних закладах та установах освіти» на 72 години: (7001+7001*0,1+7001*0,15):72=121,55 грн/годину. За проведені та неоплачені заняття за тарифною ставкою станом на день подачі заяви 247,92 годин *121,55 грн / годину = 30 134,68 грн.

Позивач на ім`я директора закладу відповідача зверталась із заявою про зміну умов праці, а саме просила дозволити тимчасово, на період запровадження карантину постановою КМУ від 11 березня 2020 року № 211 працювати дистанційно з можливістю віддаленого доступу до робочого комп`ютера починаючи з 12 березня 2020 року та просила визначити її робоче місце за її місцем проживання: АДРЕСА_1 , на що отримала дозвіл.

Згідно зі змістом наказу № 75 від 06 квітня 2020 року: 1. Бухгалтерії коледжу проводити оплату праці педагогічним працівникам з 01 квітня 2020 року на період карантину згідно з тарифікації зі збереженням надбавок: за престижність праці (відповідно до Постанови КМУ №373); вислугу років; класне керівництво; перевірку письмових робіт; керівництво цикловою комісією.

Відповідно до Рішення комісії по трудовим спорам Відокремленого структурного підрозділу «Політехнічний фаховий коледж Криворізького національного університету» №2 від 03 листопада 2022 року розглянуто заяви від 27 жовтня 2022 року , які поступили в комісію по трудовим спорам ВСП «Політехнічний фаховий коледж КНУ» від викладачки фізико-математичних дисциплін ОСОБА_2 та викладачки філологічних дисциплін ОСОБА_1 . Суть заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (п.1) визнати наказ №167 від 08 вересня 2022 року недійсним, як такий, що суперечить вимогам ст. 223 КЗпПУ; (п.2) провести оплату за роботу на курсах з підготовки до вступу як викладачам за сумісництвом; (п.3) визнати договір про надання освітніх послуг недійсним; (п.4) виплатити недоплачені суми заробітної плати від 01 вересня 2017 року по 31 серпня 2022 року згідно з п.69-80 Інструкції 102 та провести індексацію на індекс інфляції; (п.5) виплатити недоплачені суми в розмірі 1 051.15 грн матеріальної допомоги на оздоровлення, як викладачам методистам; (п.6) ініціювання перевірку роботи бухгалтерії. Комісія прийшла до таких рішень: по 1-му питанню прийшла до згоди і винесла рішення: «Скасувати наказ №167 від 08 вересня 2022 року по основній діяльності « Про склад комісії по трудовим спорам», як такий, що суперечить ст. 223 КЗпПУ»; по 2-му питанню прийшла до згоди і винесла рішення: «Зобов`язати коледж переглянути оплату праці на посадах викладачів - сумісників згідно з нормативними документами»; по 3-му питанню винесено рішення: «Признати дійсним Договір про надання освітніх послуг, укладений між викладачами ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та коледжем»; по 4,5,6 питанням комісія не змогла визначитись і винесла рішення: «Ініціювати внутрішню перевірку роботи бухгалтерії комісією у складі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - члени комісії по трудовим спорам та залучити економіста за освітою, викладача економічних дисциплін ОСОБА_5 .

Відповідно до Рішення комісії по трудовим спорам Відокремленого структурного підрозділу «Політехнічний фаховий коледж Криворізького національного університету» №4 від 07 грудня 2022 року, висновку роботи комісії при перевірці документації бухгалтерії виявлено: в кінці навчального року рахівник своєчасно робила розрахунки відповідно до наказу від 15 квітня 1993 року №102 "Про затвердження Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, п.79; в кінці навчального року учбова частина надавала до бухгалтерії відомість про фактично виконане педнавантаження викладачами коледжу, де вказувалося заплановане на навчальний рік навантаження, фактично виконане навантаження та причина не виконання затвердженого річного навантаження, але відсутні пояснення про виконання зверх зменшеного річного навантаження; в кінці навчального року навчальна частина та бухгалтерія не відкориговували години, які були виконанні зверх зменшеного річного навантаження для виконання навчальних планів та програм; головним бухгалтером не підіймалось питання про надання будь-якої додаткової інформації для розрахунку кількості годин, виконаних викладачами зверх зменшеного річного навантаження; години викладацької роботи, виконані викладачами протягом періоду з 01 вересня 2017 року до 30 червня 2022 року зверх зменшеного річного навантаження ( в зв`язку з лікарняними), не були оплачені відповідно до інструкції 102 Про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, п.80 (Години викладацької роботи, виконані понад встановлене річне навантаження, оплачуються додатково за годинними ставками (визначеними відповідно до п.78) після виконання викладачем річного навчального навантаження. Ця оплата проводиться щомісячно або в кінці навчального року).

Листом відповідача № 332 від 26 жовтня 2022 року на ім`я позивача надано відповідь про те, що за результатами перевірки бухгалтерії оплата праці на підставі поданих навчальною частиною «Відомостей фактично виконаних годин викладачами коледжу» за підсумками 2017-2018, 2018-2019, 2019-2020, 2020-2021, 2021-2022 н.р. проведена в повному обсязі.

Відповідно до відомостей фактично виконаних годин викладачами коледжу за 2021-2022 н.р. позивачем фактично виконані 1 094 год.

Згідно з відповіддю відповідача у 2021-2022 навчальному році навчальне навантаження позивача склало 1 094 годин, в період з 07 лютого по 12 лютого 2022 року позивач перебувала на лікарняному. У 2020-2021 році позивач під час відпустки перебувала на лікарняному в період з 22 липня 2020 року по 14 серпня 2020 року, внаслідок чого невикористана відпустка склала 24 календарних дні. 22 грудня 2022 року позивачу було запропоновано скористатись правом на відпустку чи отримати грошову допомогу.

Як видно із графіку відпусток викладачів на 2023 рік позивачу надається відпустка за період з 01 вересня 2022 року по 2023 рік з 05 липня по 29 серпня 2023 року.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно з положеннями статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частин 1, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Рішення комісії по трудовим спорам Відокремленого структурного підрозділу «Політехнічний фаховий коледж Криворізького національного університету» позивач не оскаржувала, отже, з рішенням комісії по трудовим спорам погодилась.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Окрім того, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України Про оплату праці визначено, що основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством: премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Відповідно до статей 21, 22 Закону України Про оплату праці працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Частинами другою, третьою статті 97 КЗпП України, частини 1 статті 15 ЗУ «Про оплату праці» встановлено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Оскільки, відповідно до вимог статті 97 КЗпП форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження й розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно в колективному договорі, а у випадку, коли його не укладено, - власником або уповноваженим ним органом за погодженням із профспілковим органом, що представляє інтереси більшості працівників, або, за його відсутності, - з іншим органом, уповноваженим на представництво трудовим колективом, з урахуванням загальних положень законодавства про оплату праці, суд у разі вирішення спорів з цих питань має з`ясувати, чи були і як саме вони врегульовані у зазначеному порядку та чи було при цьому додержано норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною й галузевою (регіональною) угодами. При їх недодержанні застосовуються відповідно норми і гарантії, передбачені законодавством, генеральною, галузевою (регіональною) угодами.

Наказом Міністерства освіти України № 102 від 15 квітня 1993 року затверджено Інструкцію про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти.

Згідно пункту 64 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженої наказом Міністерства освіти України від 15 квітня 1993 року №102 (далі - Інструкція №102) ставки заробітної плати (посадові оклади) вчителів, викладачів, вихователів та інших педагогічних працівників виплачуються: за 3 години викладацької роботи в середньому в день (720 годин на рік): викладачам та старшим викладачам вищих навчальних закладів І-ІІ рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних постійно діючих курсів, курсів по підготовці до вступу в вищі навчальні заклади І-ІІ рівнів акредитації.

У пункті 78 Інструкції № 102 встановлено, що середня місячна заробітна плата викладачам вищих навчальних закладів І-ІІ рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних закладів визначається шляхом множення годинної ставки викладача на встановлений йому обсяг річного навантаження і ділення цього добутку на 10 навчальних місяців. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячної ставки заробітної плати на середньомісячну норму навчального навантаження (72 години). Встановлена середньомісячна заробітна плата виплачується викладачу за роботу протягом навчального року, включаючи час роботи в період канікул, що не збігається з відпусткою.

Згідно з пункту 79 у випадках, коли викладачі відповідно до діючого законодавства або з незалежних від них причин звільняються від навчальних занять (відпустка, відрядження, тимчасова непрацездатність, відволікання учнів на сільгоспроботи, зимові канікули тощо), встановлений їм обсяг річного навантаження зменшується на 1/10 частину за кожний повний місяць відсутності на роботі або відсутності занять із зазначених. Встановлена викладачам на початку навчального року середня місячна заробітна плата в зазначених випадках зменшуватись не повинна. Години викладацької роботи, виконані викладачем протягом навчального року зверх зменшеного річного навантаження, оплачуються додатково за годинними ставками після виконання зменшеного навчального навантаження.

В силу вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами статі 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності.

Відповідно до вимог статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Положеннями частини 2 статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( частина 6 статті 81 ЦПК).

Відповідно до норм статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Стандарт доказування, тобто ступінь доведеності обставин справи сторонами є питанням досить складним для Суду, яке він вирішує у кожній справі окремо. Загальне правило, сформульоване у рішенні по справі Ireland v. the United Kingdom (5310/71, § 161, 18 January 1978) наступним чином: оцінюючи докази Суд застосовуватиме стандарт доказування «поза розумним сумнівом», але додає, що такий доказ може слідувати з співіснування достатньо сильних, чітких та узгоджених припущень або інших схожих неспростованих презумпцій факту. В цьому контексті поведінка Сторін при отриманні доказу також приймається до уваги.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває в трудових відносинах з Відокремленим структурним підрозділом «Політехнічний фаховий коледж Криворізького національного університету», що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 8-10 зворот).

Комісією по трудовим спорам відповідача та зазначено у рішенні № 4 від 07 грудня 2022 року, перевірка учбової частини показала, що записи форми 2, форми 3 та програми «Деканат» співпадають в усіх педагогічних працівників. При перевірці навчальної документації за 2019-2020 навчальний рік Комісією встановлено наявність розпоряджень на дозвіл заміни в розкладі занять під час лікарняного ОСОБА_1 та відсутність розпоряджень про дозвіл на проведення додаткових занять після виходу з лікарняного з метою виконання навчального плану. При цьому, Комісією виявлено, що в кінці навчального року рахівник своєчасно робила розрахунки відповідно до наказу від 15 квітня 1993 року № 102 «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти», п. 79 (а.с. 14).

Відповідно до Рішення комісії по трудовим спорам Відокремленого структурного підрозділу «Політехнічний фаховий коледж Криворізького національного університету» №4 від 07 грудня 2022 року, висновку роботи комісії за період з 2019-2020 рік остання відмітила наявність розпоряджень на дозвіл заміни в розкладі занять під час лікарняного ОСОБА_1 , відсутні розпорядження про дозвіл на проведення додаткових занять після виходу з лікарняного ОСОБА_1 з метою виконання навчального плану. При перевірці документації бухгалтерії виявлено: в кінці навчального року рахівник своєчасно робила розрахунки відповідно до наказу від 15 квітня 1993 року №102 «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти», п. 79; в кінці навчального року учбова частина надавала до бухгалтерії відомість про фактично виконане педнавантаження викладачами коледжу, де вказувалося заплановане на навчальний рік навантаження, фактично виконане навантаження та причина не виконання затвердженого річного навантаження, але відсутні пояснення про виконання зверх зменшеного річного навантаження; в кінці навчального року навчальна частина та бухгалтерія не відкориговували години, які були виконанні зверх зменшеного річного навантаження для виконання навчальних планів та програм; головним бухгалтером не підіймалось питання про надання будь-якої додаткової інформації для розрахунку кількості годин, виконаних викладачами зверх зменшеного річного навантаження; години викладацької роботи, виконані викладачами протягом періоду з 01 вересня 2017 року до 30 червня 2022 року зверх зменшеного річного навантаження ( в зв`язку з лікарняними), не були оплачені відповідно до інструкції 102 Про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, п. 80 (Години викладацької роботи, виконані понад встановлене річне навантаження, оплачуються додатково за годинними ставками (визначеними відповідно до п. 78) після виконання викладачем річного навчального навантаження. Ця оплата проводиться щомісячно або в кінці навчального року) (а.с. 15-15 зворот).

В матеріалах справи міститься відповідь (уточнена) на заяву ОСОБА_1 № 423 21 листопада 2022 року, який містить інформацію: навчальний рік 2016-2017 тарифікація: 876, фактично виконано: 876, навчальний рік 2017-2018 тарифікація: 759, фактично виконано: 759, навчальний рік 2018-2019 тарифікація: 767, фактично виконано: 767, навчальний рік 2019-2020 тарифікація: 744, фактично виконано: 714, навчальний рік 2020-2021 тарифікація: 805, фактично виконано: 805, навчальний рік 2021-2022 тарифікація: 1094, фактично виконано: 1094 (а.с. 51).

Згідно з пункту 79 встановлений обсяг річного навантаження зменшується на 1/10 частину за кожний повний місяць відсутності на роботі, однак, як видно з відповіді (уточненої) на запит ОСОБА_1 від 10 листопада 2022 року про періоди відсутності на роботі з 01 січня 2015 року по 30 червня 2022 року № 423 від 21 листопада 2022 року, жодного повного місяця відсутності на роботі у позивачки немає, тобто відсутні підстави для нарахування заробітної плати за проведені навчальні заняття понад зменшене навчальне навантаження (а.с. 51). Доказів зворотного матеріали справи не містять.

Крім того, розрахунок, який надано позивачкою, необґрунтовано, оскільки, не підтверджено первинними бухгалтерськими документами, клопотання про їх витребування перед судами ані першої інстанції, ані апеляційної інстанції не ставилось, тобто, фактично, позивачка самоусунулась від доведення обставин, викладених у позові.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що твердження позивача щодо правомірності та обґрунтованості стягнення на її користь з відповідача частини заробітної плати за проведені навчальні заняття понад зменшене навчальне навантаження з 01 січня 2015 року по 29 серпня 2021 року в сумі 45 202,02 грн не відповідає фактичним обставинам справи, не підтверджується належними доказами та зрозумілими, обґрунтованими розрахунками, а отже з огляду на все вищевикладене позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають за недоведеністю.

Щодо вимоги позивачка про стягнення з відповідача частини заробітної плати доплати за завідування кабінетом у квітні-травні 2020 року в сумі 1 287,02 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 7.3. Положення про навчальні кабінети загальноосвітніх навчальних закладів, до обов`язків завідувача кабінетом належать: складання перспективного плану оснащення кабінету; забезпечення умов для проведення уроків; сприяння оновленню та удосконаленню матеріальної бази кабінету; систематизація та каталогізація матеріальних об`єктів; забезпечення дотримання в кабінеті правил електричної та пожежної безпеки, чистоти, порядку тощо; систематичне ведення інвентарної книги із занесенням до неї відповідних змін про нові надходження, витрати та списання матеріальних цінностей; керування і контроль за роботою лаборанта надання йому практичної допомоги та сприяння підвищенню рівня його кваліфікації.

Матеріали справи містять заяву ОСОБА_1 на ім`я директора коледжу від 12 березня 2020 року, згідно до якої позивачка просить змінити умови праці, а саме: визначити тимчасово, на період запровадження карантину постановою КМУ від 11 березня 2020 року № 211, працювати дистанційно з можливістю відділеного доступу до робочого комп`ютера починаючи з 12 березня 2020 року. Просить визначити робоче місце за місцем її проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 26).

Згідно зі змістом наказу № 75 від 06 квітня 2020 року вбачається, що бухгалтерії коледжу наказано проводити оплату праці педагогічним працівникам з 01 квітня 2020 року на період карантину згідно з тарифікації зі збереженням надбавок: за престижність праці (відповідно до Постанови КМУ №373); вислугу років; класне керівництво; перевірку письмових робіт; керівництво цикловою комісією.

Отже, доплата за завідування кабінетом у вказаному наказі не передбачена. Крім того, вказаний наказ позивачкою не оскаржувався.

Враховуючи вищевикладене, фактично позивачка не виконувала обов`язки, передбачені пунктом 7.3. Положення, оскільки працювала дистанційно за місцем свого проживання, тому суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що підстави задоволення позову в цій частині відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий суддя: О.О. Тимченко

Судді: В.П. Зубакова

В.О.Остапенко

Повний текст судового рішення складений 29 листопада 2023 року.

Головуючий: Тимченко О.О.