ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 639/2520/21 Номер провадження 22-ц/814/459/23Головуючий у 1-й інстанції Гаврилюк С.М. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Лобов О.А.,

секретар Владіміров Р.В.,

з участю представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у м.Полтава цивільну справу за апеляційними скаргами військової частини НОМЕР_1

на рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 21 січня 2022 року та додаткове рішення цього ж суду від 12 липня 2022 року, постановлені суддею Гаврилюк С.М.,

по справі за позовом ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Квартирно-експлуатаційний відділ м.Харків, про визнання незаконним рішення житлової комісії про зняття з квартирного обліку та поновлення на квартирному обліку,

в с т а н о в и в:

15.04.2021 ОСОБА_2 звернувся в суд із указаним позовом, у якому просить: визнати недійсним протокол засідання об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 та Територіального центру контролю якості речового майна Східного регіону за №33 від 12.10.2020 та скасувати п.1 наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 від 12.10.2020 за №793 у частині зняття з обліку у військовій частині НОМЕР_1 , зокрема: обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовим житловим приміщенням (службовою жилою площею) та обліку осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень старшого прапорщика запасу ОСОБА_2 із складом сім`ї 4 (чотири) особи.

В обґрунтування заявлених вимог позову зазначає, що є військовослужбовцем, учасником бойових дій та має звання старшого прапорщика. Із 01.03.2007 він перебував на квартирному обліку як такий, що потребує поліпшення житлових умов. 07.12.2015, як ветеран війни-учасник бойових дій, був зарахований у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) на облік осіб, які користуються правом першочергового права одержання жилих приміщень, а 11.05.216 включений до списку військовослужбовців, що потребують службового житла у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини (по стройовій службі) №11 від 11.01.2019 його, позивача, звільнено з військової служби в запас з правом носіння військової форми, виключено із списків особового складу частини та усіх видів забезпечення. На час звільнення вислуга років позивача у Збройних Силах становить: календарна 27 років 02 місяці 24 дні, пільгова 11 місяців 02 дні, загальна 28 років 01 місяць 26 днів.

Проте відповідно до витягу із наказу командира від 12.10.2020 знято з обліку у військовій частині НОМЕР_1 , зокрема: обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовим житловим приміщенням (службовою жилою площею) та обліку осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень старшого прапорщика запасу ОСОБА_2 із складом сім`ї 4 (чотири) особи.

Підставою для винесення такого наказу слугував протокол засідання об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 та Територіального центру контролю якості речового майна Східного регіону за №33 від 12.10.2020, який позивач просить визнати недійсним, оскільки військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, у тому числі у разі звільнення у запас чи відставку. Із підстав викладеного, посилаючись на вимоги Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» та Порядок забезпечення військовослужбовців і членів їх сімей житловими приміщеннями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 №1081, просить захисти порушене право на забезпечення постійним житлом згідно заявлених вимог позову.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 21.01.2022 позов ОСОБА_2 - задоволено.

Визнано недійсним протокол засідання об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 та Територіального центру контролю якості речового майна Східного регіону за №33 від 12.10.2020 щодо зняття з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_1 , зокрема: обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовим житловим приміщенням (службовою жилою площею) та обліку осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень старшого прапорщика запасу ОСОБА_2 із складом сім`ї 4 (чотири) особи.

Скасовано пункт 1 наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 від 12.10.2020 за №793 у частині зняття з обліку у військовій частині НОМЕР_1 , зокрема: обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовим житловим приміщенням (службовою жилою площею) та обліку осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень старшого прапорщика запасу ОСОБА_2 із складом сім`ї 4 (чотири) особи.

Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Додатковим рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 12.07.2022 стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 8 000,00 грн.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що звільнення у запас чи відставку не є підставою зняття з квартирного обліку згідно п.21 розділу IV Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 31.07.2018 №380 та п.30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого, постановою КМУ від 03.08.2006 №1081. Таким чином підстави для зняття позивача з квартирного обліку відсутні, а порушене право підлягає відновленню згідно заявлених вимог.

При постановленні додаткового рішення, суд першої інстанції керувався положеннями ст.ст.133, 137, 141 ЦПК України.

Відповідач оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову по суті та відшкодуванні правничих витрат.

Доводить, що при постановленні оскаржуваного рішення районний суд неправильно застосував вимоги п.9 ст.12 Закону України «Про соціальний захист та правовий статус військовослужбовців та членів сімей», залишивши поза увагою, що позивач звільнений із військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку дії контракту, що позбавляє його права залишатися на квартирному обліку.

Зазначає, що перелік підстав для зняття військовослужбовця з обліку визначений п.30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого, постановою КМУ від 03.08.2006 №1081, не є вичерпним, а тому відповідач дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зняття позивача з квартирного обліку у зв`язку із закінченням строку дії його контракту.

Заперечує підстави стягнення із відповідача правничих витрат, оскільки докази на їх понесення позивачем надані з порушенням строку, визначеного ч.8 ст.141 ЦПК України, є недостатніми, а характер виконаних робіт абстрактним.

Вважає розмір правничих витрат, постановлений до стягнення, не співмірним зі складністю справи, обсягом та характером виконаних робіт, а її розмір не підтверджений доказами.

Ухвалами Полтавського апеляційного суду від 02.01.2023 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі за апеляційними скаргами військової частини НОМЕР_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 21.01.2022 та додаткове рішення цього ж суду від 12.07.2022; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду із повідомленням сторін.

Відзив на апеляційні скарги не надходив.

У суді апеляційної інстанції представник відповідача доводи апеляційних скарг підтримав, наполягаючи на їх задоволенні.

Позивач та його представник, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи в порядку ч.13 ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явилися, що з огляду на положення ч.2 ст.372 цього Кодексу, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 та копією довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 19.07.2016 №215./а.с.8/.

Станом на 11.01.2019 вислуга років у Збройних Силах України ОСОБА_2 складала: календарна 27 років 02 місяці 24 дні, пільгова 00 років 11 місяців 02 дні, загальна: 28 років 01 місяць 26 днів./а.с.11,32/.

27.08.2004 ОСОБА_2 звернувся до начальника А і ЕГС з рапортом щодо надання йому та його родині житлової площі у гуртожитку офіцерів факультету. За змістом рапорту рішенням КЕВ м.Харкова виділено кімнату (25,5 кв.м) у гуртожитку Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба, про що зазначено у письмовій заяві свідка ОСОБА_3 /а.с.110/.

Згідно витягу з протоколу №1 від 01.03.2007 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , слухали заяву (рапорт) про зарахування на квартирний облік начальника сховища прапорщика ОСОБА_4 та постановили:

- Зарахувати на квартирний облік з 01.03.2017 як такого, що потребує поліпшення житлових умов начальника сховища прапорщика ОСОБА_2 з сім`єю в складі: дружина ОСОБА_5 , донька ОСОБА_6 .

Постійним або службовим житлом за попереднім місцем служби не забезпечувався або утримує квартиру за попереднім місцем служби, або має житлову площу у даному населеному пункті. У м.Харкові прописаний постійно з 28.09.2005 за адресою: АДРЕСА_1 ./а.с.12,38/

На підставі заяви (рапорту) ОСОБА_2 про зарахування на облік у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, житловою комісією військової частини НОМЕР_1 прийнято рішення зарахувати на облік у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) осіб, які користуються право першочергового одержання жилих приміщень, техніка відділення зберігання продовольства та майна старшого прапорщика ОСОБА_2 з 07.12.2015, про що зазначено у витязі з протоколу №25 від «07» грудня 2015 року засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 ./а.с.12/

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 26.11.18 №453 на утриманні старшого прапорщика ОСОБА_2 знаходиться сім`я у складі: дружина ОСОБА_5 , син ОСОБА_4 , донька ОСОБА_6 , донька ОСОБА_7 /а.с.13/

Згідно копії витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.01.2019 №11 старшого прапорщика ОСОБА_2 , техніка відділу зберігання техніки і майна продовольчого складу, звільненого наказом начальника Тилу Збройних Сил України (по особовому складу) від 02.10.2018 №21-РС з військової служби у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з правом носіння військової форми одягу, вважати, що справи та посаду здав і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наказано: з 11 січня 2019 року виключено із списків особового складу частини та усіх видів забезпечення; виплатити щомісячну премію за особовий внесок у загальні результати у розмірі 100% місячного грошового забезпечення, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, за період з 01 по 11 січня 2019 року; виплатити одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до постанови КабМіну України від 17.07.1992 року №393 за 27 календарних років у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Зазначено, що позивач забезпечений службовим житлом від Міністерства оборони України (гуртожиток)./а.с.11, 32/.

Із копії витягу з протоколу №33 засідання об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 та Територіального центру контролю якості речового майна Східного регіону від «12» жовтня 2020 року та безпосередньо з протоколу №33 від 12.10.2020 вбачається, що знято з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_1 , зокрема: обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею) та обліку осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень старшого прапорщика запасу ОСОБА_2 із складом сім`ї 4 (чотири) особи./а.с.14-17, 34-35/.

На підставі протоколу №33 від 12.10.2020 та у відповідності до п.9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 21 розділу VI Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380 та п.30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями затвердженого постановою КМУ від 03.08.2006 №1081 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 12.10.2020 №793 знято з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_2 із складом сім`ї чотири особи./а.с.10,33/.

Задовольняючи вимоги позову, районний суд виходив із того, що позивач має статус учасника бойових дій з 16.07.2015, а його вислуга років у Збройних Силах України становить більше 28 років. Отже, відповідно до п.21 розділу IV Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 31.07.2018 №380 та п.30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2006 №1081, відсутніми є підстави для зняття позивача з квартирного обліку.

Із підстав викладеного суд дійшов висновку, що п.1 наказу у частині зняття старшого прапорщика запасу ОСОБА_2 із складом сім`ї чотири особи, з квартирного обліку військової частини НОМЕР_1 слід скасувати, а протокол №33 від 12.10.2020 засідання об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 та Територіального центру контролю якості речового майна Східного регіону визнати недійсним.

Апеляційний суд не погоджується із висновком суду першої інстанції в частині того, що даний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до положень статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, із цивільних, трудових, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1 частини першої статті 4 КАС України).

Публічно-правовий спір - це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до справ адміністративної юрисдикції процесуальний закон відніс публічно-правові спори, ознакою яких є не лише особливий суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких закон установив інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.

Стосовно терміну «владні управлінські функції», то зміст поняття «владні» полягає в наявності у суб`єкта повноважень застосовувати надану йому владу, за допомогою якої впливати на розвиток правовідносин, а «управлінські функції» - це основні напрямки діяльності органу влади, його посадової чи службової особи або іншого уповноваженого суб`єкта, спрямовані на управління діяльністю підлеглого суб`єкта.

Із огляду на викладене до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень. Наведене відповідає сталій позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованій у справах №368/561/19 та №712/5476/19 від 29.09.2020, №640/22013/18 від 13.10.2020, №175/1571/15 від 23.11.2021.

Звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач, посилаючись на протиправні дії відповідача, просить визнати недійсним протокол засідання об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 та Територіального центру контролю якості речового майна Східного регіону за №33 від 12.10.2020 та скасувати п.1 наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 від 12.10.2020 за №793 у частині зняття з обліку у військовій частині НОМЕР_1 , зокрема: обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовим житловим приміщенням (службовою жилою площею) та обліку осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень старшого прапорщика запасу ОСОБА_2 із складом сім`ї 4 (чотири) особи.

Пунктом 3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 №1081, встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Відповідно до пункту 24 Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини.

Згідно п.7 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380, житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) має право, у тому числі, приймати рішення щодо: взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею); перегляду раніше прийнятих рішень цією житловою комісією або в порядку правонаступництва.

Отже, у спірних правовідносинах житлова комісія/військова частина наділені повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації позивачем соціальних гарантій в силу його особливого статусу, визначеного Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто внаслідок проходження ним публічної служби, різновидом якої є служба військова.

При цьому слід ураховувати, що для визначення юрисдикції суду у спорі з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження чи звільнення суд має встановити, чи проходила особа публічну службу, а також, у зв`язку з чим - прийняттям, проходженням або звільненням - виник спір (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі №712/5476/19.

Публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини першої статті 4 КАС України у чинній редакції).

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частина перша статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Отже, військова служба є різновидом служби публічної, тому спори з приводу проходження військової служби, зокрема з приводу соціального захисту військовослужбовців, належать до юрисдикції адміністративних судів.

Позивач, мотивував позов приписами Конституції України, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і Інструкції№ 380.

При цьому, передбачена пунктом 10 Інструкції №380 соціальна гарантія, якої, як вважав позивач, його протиправно позбавили, передбачена для осіб, котрі проходять військову, тобто публічну службу.

Таким чином, право, яке позивач вважає порушеним, він набув саме у зв`язку з проходженням військової служби.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (пункт 2 частини першої статті 19 КАС України).

Велика Палата Верховного Суду у пункті 82 постанови від 08.06.2022 у справі №362/643/21 дійшла висновку, що спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачами військової служби як різновиду служби публічної. Такі спори належать до юрисдикції адміністративних судів.

При таких обставинах у справі, яка розглядається, суд першої інстанції не врахував, що зазначений спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки він виник щодо можливості реалізації позивачем права на соціальну гарантію, надану йому в силу особливого статусу військовослужбовця.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд, про що зазначив у постановах від 03.09.2022 у справі №362/6167/20, від 19.10.2022 у справі №522/14188/20.

Згідно п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За змістом ч.1 ст.256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Згідно ч.1 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.377 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 №14, у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Оскільки суд першої інстанцій дійшов помилкового висновку про можливість розгляду цієї справи за правилами цивільного судочинства, а також враховуючи, що позовні вимоги підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства, апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції із закриттям провадження у справі, а додаткове рішення є таким, що втратило силу.

Керуючись ст.ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.4, 377 ч.2, 255 ч.1 п.1, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги військової частини НОМЕР_1 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 21 січня 2022 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Квартирно-експлуатаційний відділ м.Харків, про визнання незаконним рішення житлової комісії про зняття з квартирного обліку та поновлення на квартирному обліку - закрити.

Визнати додаткове рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 12 липня 2022 року таким, що втратило силу.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що розгляд справи за позовом ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Квартирно-експлуатаційний відділ м.Харків, про визнання незаконним рішення житлової комісії про зняття з квартирного обліку та поновлення на квартирному обліку - віднесений до юрисдикції адміністративного суду.

Роз`яснити ОСОБА_2 його право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Полтавського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Попередити ОСОБА_2 про те, що у разі неподання заяви про направлення справи за встановленою юрисдикцією, після закінчення строку на її подання, матеріали справи будуть повернуті до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25.05.2023.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.А. Лобов