Єдиний унікальний номер: 448/1476/22
Провадження № 2/448/74/23
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(повний текст)

17.05.2023 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Керницькій Л.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Мостиської міської ради Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Третя львівська державна нотаріальна контора Львівської області, Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області, про встановлення факту родинних відносин та визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Штендер М.В. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , належала земельна ділянка площею 1,56 га в ум.ка.га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель ТзОВ ім.І.Вишенського, що знаходиться на території Підлісківської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №512984 від 19.07.2019р., зареєстрованого 05.08.2019р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1315.

Зазначає, що спадщину, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , фактично прийняла її дочка ОСОБА_4 . Вказує, що з огляду на те, що ОСОБА_4 народилась на території Польщі та існують труднощі у документальному підтвердженні її родинних стосунків з ОСОБА_3 , виникла необхідність у встановленні факту родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 . До складу спадщини, яка відкрилась внаслідок її смерті, входить право на вищевказану спірну земельну ділянку (середню земельну частку) на території Підлісківської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), яку остання фактично успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_3 .

Зазначає, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли частину спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_4 , що підтверджується виданими нотаріусом свідоцтвами про право на спадщину. Однак через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на зазначену спірну земельну ділянку (середню земельну частку) позивачі позбавлені можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку.

З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , зокрема те, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , була дочкою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Окрім того, просить визнати за кожним із позивачів право на частку спірної земельної ділянки (середньої земельної частки), розташованої на території Підлісківської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: за позивачем ОСОБА_1 - право на 3/4 частки спірної земельної ділянки, а за позивачкою ОСОБА_2 - право на 1/4 частку такої.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, однак в матеріалах справи міститься ордер про надання правничої (правової) допомоги, згідно якого їх інтереси представлятиме представник - адвокат Штендер М.В. Також в матеріалах справи міститься заява адвоката Штендера М.В., в якій такий зазначає, що підтримує позовні вимоги своїх довірителів, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без його (представника) участі.

Представник відповідача - Мостиської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав клопотання про розгляд справи за відсутності учасника справи, в якому вказав, що сторона відповідача не заперечує щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та просить розглядати дану справу без участі їх представника.

Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав клопотання про розгляд даної справи за його відсутності.

Представник третьої особи - завідувач Третьої львівської державної нотаріальної контори Львівської області Спільник З. в судове засідання не з`явилася, проте надіслала копію спадкової справи №385/2017, що заведена після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 06.12.2022р. №70822613, з якої відомо, що після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , заведена спадкова справа за №385/2017, місце заведення: Третя львівська державна нотаріальна контора; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 06.12.2022р. №70822662, з якої слідує, що спадкодавцем ОСОБА_4 за життя, зокрема 28.11.2012р. складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Вегерою Н.Б. Крім того, представник третьої особи подала клопотання про розгляд даної справи за їх відсутності.

Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.

Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 2) роз`яснив, що справи про спадкування розглядаються за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на права та обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

З цих підстав суд вважає, що позовні вимоги про встановлення юридичного факту повинні розглядатися одночасно за правилами позовного провадження.

Стороною позивача надано суду ряд письмових доказів, якими підтверджується той факт, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , була дочкою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Так, із копії актового запису про смерть ОСОБА_3 №58 від 26.07.2000р., наданої Пустомитівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області, відомо, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 в с.Млини, що на території Польщі.

Із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , вбачається, що ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 в с.Млини на території Польщі.

У матеріалах справи міститься копія довідки Міністерства праці України від 30.07.1997р. за №01-ЕС/24-1150, видана на підставі посімейних списків переселенців із с.Млини Ярославського району. З вказаної довідки відомо, що у 1944-1946 роках на підставі Угоди між Урядом УРСР і Польським комітетом національного визволення від 09.09.1944р. було проведено переселення громадян із Польщі на територію УРСР; в посімейних списках переселенців із Польщі до УРСР по селу Млини Ярославського району лічиться сім`я ОСОБА_5 в такому складі: ОСОБА_5 , 1907 р.н., глава сім`ї, ОСОБА_3 , 1907р.н., дружина; ОСОБА_6 , 1929р.н., дочка; ОСОБА_7 , 1932р.н., дочка; ОСОБА_8 , 1935р.н., дочка; ОСОБА_9 , 1940р.н., син.

Копією архівної довідки від 23.01.2001р. за №Ц-540-01/4, виданою Державним архівом Львівської області, підтверджено, що в документах обласного архіву значиться, що родина у складі голови родини ОСОБА_5 , 1907 р.н., та членів родини: ОСОБА_3 , 1907р.н., ОСОБА_6 , 1929р.н., ОСОБА_7 , 1932р.н.; ОСОБА_8 , 1935р.н., ОСОБА_9 , 1940р.н., у 1946 році була переселена у Тернопільську область з с.Млини Ярославського повіту (Польща).

Згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , поданого стороною позивача, слідує, що 02.05.1955р. за актовим записом №600 Ленінським рай бюро ЗАГС м.Львова було зареєстровано шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , 1935 року народження уродженкою с.Млини Ярославського району (Польща), після укладення шлюбу ОСОБА_8 змінила прізвище з « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_12 ».

Із змісту заповіту заповідача ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного 23.06.1989р. в с.Водяне Пустомитівського району Львівської області, посвідченого державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Дмитерко М.І., відомо, що заповідач ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила розпорядження на користь «дочки ОСОБА_4 ».

Отже, суд приходить до висновку, що наведені вище письмові докази (документи) підтверджують ті обставини, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , була дочкою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Встановлення зазначеного факту має юридичне значення, так як дає позивачам підстави для реалізації своїх прав на оформлення спадщини, тому суд вважає можливим позовні вимоги в цій частині задовольнити.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина внаслідок смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України "Про нотаріат", «Про міжнародне приватне право», іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно ст.524 ЦК України в редакції 1963 року спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Згідно із ст.534 ЦК України в редакції 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК України 1963 року при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина (чоловік) і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст.548 ЦК України 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.ст.548, 549 ЦК України 1963 року (діяли на момент відкриття спадщини), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Отже, оскільки спадкодавець ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , то відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР від 18.07.1963 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну ділянку площею 1,56 га в ум.ка.га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель ТзОВ ім.І.Вишенського, що знаходиться на території Підлісківської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №512984 від 19.07.2019р., зареєстрованого 05.08.2019р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1315.

У матеріалах даної цивільної справи містяться копія спадкової справи №245/01, що заведена Пустомитівською державною нотаріальною конторою Львівської області після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що була надана Львівським державним нотаріальним архівом.

З копії зазначеної спадкової справи №245/2001 слідує, що зазначену спадщину у встановлених законом порядку та строки прийняв спадкоємець за заповітом - її дочка ОСОБА_4 ; на копії заяви спадкоємця ОСОБА_4 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом наявний запис про те, що факт прийняття нею спадщини підтверджується наявністю на руках заповіту, посвідченого на ім`я спадкоємця; зі змісту довідки, виданої виконкомом Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 30.03.2001р., слідує, що ОСОБА_3 до дня смерті постійно проживала в с.Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області; дочка ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , котра проживала і проживає по АДРЕСА_1 , - фактично прийняла спадщину після своєї матері, так як, починаючи з березня 2001р. сплачує страхові платежі, що підтверджено квитанцією серії БВ №0338528 від 20.03.2001р.; інша дочка спадкодавця ОСОБА_3 - ОСОБА_13 заявила про пропуск нею встановленого законом строку для прийняття даної спадщини та про те, що вона не претендує на дану спадщину; ОСОБА_4 видане Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна спадкодавця ОСОБА_3 , а саме на житловий будинок по АДРЕСА_2 .

Судом не здобуто доказів, що є інші спадкоємці, які мають обов`язкову частку у спадщині ОСОБА_3 та які б у встановлений законом строк прийняли таку.

Підсумовуючи, суд вважає, що належне спадкодавцю ОСОБА_3 спадкове майно, в тому числі право на спірну земельну ділянку у відповідності до вимог ст.549 ЦК УРСР успадкувала саме спадкоємець за заповітом - ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилася спадщина внаслідок смерті ОСОБА_4 .

До складу даної спадщини входить право на земельну ділянку площею 1,56 га в ум.ка.га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель ТзОВ ім.І.Вишенського, що знаходиться на території Підлісківської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №512984 від 19.07.2019р., яке така успадкувала в порядку спадкування за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_3 .

Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_4 за життя своїм майном розпорядилася, а саме 28.11.2012 року склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Вегерою Н.Б., яким усе своє майно заповіла своєму сину - позивачу по справі ОСОБА_1 . Даний заповіт зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за №1769 та у спадковому реєстрі за №53817287.

З копії спадкової справи №385/2017, що заведена після смерті спадкодавця ОСОБА_4 у Третій львівській державній нотаріальній конторі Львівської області, слідує наступне: у встановлений законом строк із заявами про прийняття даної спадщини звернулись діти спадкодавця: син ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; ОСОБА_1 19.06.2017р. звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом; ОСОБА_2 28.09.2017р. звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом (на обов`язкову частку); на підставі заповіту від 28.11.2012р., посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Вегерою Н.Б., спадкоємцем до 3/4 часток зазначеного в заповіті майна спадкодавця ОСОБА_4 є її син ОСОБА_1 (позивач по справі); позивачу ОСОБА_1 видане Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна спадкодавця ОСОБА_4 , а саме на: 3/4 частини житлового будинку по АДРЕСА_2 та на 3/4 частини земельної ділянки площею 0,0598 га по АДРЕСА_2 ; на підставі ст.1241 ЦК України спадкоємцем до 1/4 частки майна спадкодавця ОСОБА_4 (обов`язкової частки у спадщині) є її донька ОСОБА_2 (позивачка по справі); позивачці ОСОБА_2 видане Свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна спадкодавця ОСОБА_4 , а саме на: 1/4 частину житлового будинку по АДРЕСА_2 , на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,0598 га по АДРЕСА_2 .

Судом не здобуто доказів, що є інші спадкоємці, які мають обов`язкову частку у даній спадщині та які б у встановлений законом строк прийняли таку.

Підсумовуючи, суд вважає, що належне спадкодавцю ОСОБА_4 спадкове майно, в тому числі право на спірну земельну ділянку, у відповідності до вимог ст.1269 ЦК України успадкували саме позивачі по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в зазначених вище частках.

В той же час, через відсутність належних правовстановлюючих документів на спірне майно - спірну земельну ділянку, переоформлених на ім`я спадкодавця ОСОБА_4 , позивачі не можуть в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернулися до суду із зазначеним позовом.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №512984 від 19.07.2019р., зареєстрованого 05.08.2019р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1315; копією актового запису про смерть спадкодавця ОСОБА_3 за №58 від 26.07.2000р.; копією спадкової справи №245/01, що заведена Пустомитівською державною нотаріальною конторою Львівської області після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копією довідки Міністерства праці України від 30.07.1997р. за №01-ЕС/24-1150; копією архівної довідки від 23.01.2001р. за №Ц-540-01/4, виданою Державним архівом Львівської області; копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 ; копією свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_4 ; копією заповіту спадкодавця ОСОБА_4 від 28.11.2012р., посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Вегерою Н.Б.; копією спадкової справи №385/2017, що заведена після смерті спадкодавця ОСОБА_4 у Третій львівській державній нотаріальній конторі Львівської області; копіями паспортів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; копією свідоцтва про народження ОСОБА_14 ; копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 щодо підтвердження дошлюбного прізвища позивачки ОСОБА_2 (« ОСОБА_12 , ОСОБА_15 »); копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 між ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ; іншими матеріалами справи.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України).

Оскільки у зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивачів на спірне майно не може бути вирішено в позасудовому порядку (нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину), тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за ними(позивачами) права на вищевказане майно.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Положення ст.ст.81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права власності на належне їм майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця ОСОБА_4 , вони у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняли дану спадщину; інших спадкоємців, які б у встановлені законом строки вчинили дії щодо прийняття спадщини, судом не встановлено; до складу спадщини спадкодавця ОСОБА_4 входить право на зазначену земельну ділянку (середню земельну частку), право на яку така успадкувала в порядку спадкування після смерті своєї матері ОСОБА_3 ; право на спірну земельну ділянку було посвідчене Сертифікатом на право на земельну частку (пай), виданим і зареєстрованим у встановленому законом порядку, однак оригінал такого втрачено, - суд приходить до висновку, що обраний позивачами спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за ними права на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивачів, а тому може бути застосований судом.

Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права на спірну земельну ділянку в порядку спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206, ст.ст.258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Мостиської міської ради Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Третя львівська державна нотаріальна контора Львівської області, Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області, про встановлення факту родинних відносин та визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженка с.Млини (Польща,) яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , була дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженки с.Млини (Польща), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати за ОСОБА_1 право на 3/4 ідеальні частки земельної ділянки (середньої земельної частки) площею 1,56 в ум.ка.га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебувала у колективній власності ТзОВ ім.І.Вишенського, що знаходиться на території Підлісківської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №512984 від 19.07.2019р., зареєстрованого 05.08.2019р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1315.

Визнати за ОСОБА_2 право на 1/4 ідеальну частку земельної ділянки (середньої земельної частки) площею 1,56 в ум.ка.га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебувала у колективній власності ТзОВ ім.І.Вишенського, що знаходиться на території Підлісківської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №512984 від 19.07.2019р., зареєстрованого 05.08.2019р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1315.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 26.05.2023р.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженець м.Львів, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП- НОМЕР_5 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , уродженка м.Львів, проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_6 .

Відповідач: Мостиська міська рада Львівської області, , місцезнаходження: 81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 6, Яворівського району Львівської області.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області, місцезнаходження: 81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 22 Яворівського району Львівської області.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Третя львівська державна нотаріальна контора Львівської області, місцезнаходження: 79019, м.Львів, просп.Чорновола, 39.

Суддя Ю.В. Кічак