П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2023 року

м. Рівне

Справа № 572/733/23

Провадження № 22-ц/4815/1194/23

Головуючий у Сарненському районному суді

Рівненської області: суддя Довгий І.І.

Рішення суду першої інстанції ухвалено о 14 год. 01 хв.

04 вересня 2023 року у м. Сарни

Сарненського району Рівненської області

Повний текст рішення складено: 04 вересня 2023 року.

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Боймиструк С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Синюка Станіслава Леонідовича на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 04 вересня 2023 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У лютому 2023 року в суд звернулась ОСОБА_1 з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" (далі - ПрАТ "СК "Євроінс Україна" або страховик) про відшкодування моральної шкоди. Мотивуючи вимоги, позивачем вказувалося, що 21 листопада 2022 року близько 18 год. 15 хв. ОСОБА_2 на автомобілі Volkswagen Passat, рухаючись автодорогою Київ-Ковель-Ягодин біля с. Іванівка Рівненської області, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , внаслідок чого вона померла. Дорожньо-транспортною пригодою (далі - ДТП) позивачу та близьким родичам померлої заподіяно моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях. Відомості про кримінальне правопорушення за порушення Правил дорожнього руху були внесені до ЄДРДР за №0000345. На день ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу була забезпечена полісом №АР209942612 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ "СК "Євроінс Україна", а страхова сума за полісом на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю становила 260 000 гривень.

З наведених підстав просила стягнути на свою користь з ПрАТ "СК "Євроінс Україна" 80 400 гривень моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 04 вересня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення виходив з того, що звернення позивача до суду є передчасним, оскільки необхідно було з`ясувати у відповідному кримінальному провадженні вину ОСОБА_2 , і після набрання в справі рішенням законної сили, страховик би розглянув заяву потерпілих та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування або ж про відмову, яке потерпілі могли б оскаржити до суду.

На рішення суду представником ОСОБА_1 - адвокатом Синюком С.Л. подано апеляційну скаргу, де він покликався на його незаконність та необґрунтованість, які полягали в порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

На обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що при вирішенні спірних правовідносин обов`язок з відшкодування завданої шкоди виникає незалежно від вини її заподіювача, тобто вина водія в кримінальному провадженні за скоєну ДТП не має правового значення щодо виплати страхової суми. Крім того, можливою підставою для відстрочення виплати страхового відшкодування є обставина, коли дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, тоді як в цьому спорі будь-яких справ щодо зазначеної ДТП до суду не направлялося, тобто й не розглядалося, що є підставою вважати хибною позицію суду першої інстанції.

З викладених міркувань просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному розмірі, стягнувши з відповідача на її користь недоплачене страхове відшкодування та витрати на правову допомогу.

У поданому відзиві страховик, вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи страхової заявника колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів справи, що 21 листопада 022 року приблизно о 18 год. 15 хв. ОСОБА_2 , керуючи легковим автомобілем Volkswagen Passt, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою Київ-Ковель-Ягодин, зі сторони м. Сарни в напрямку м. Ковель, поблизу с. Іванівка Сарненського району Рівненської області здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , внаслідок чого вона загинула.

Цивільно-правова відповідальність водія Volkswagen Passat була застрахована згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №209942612 у ПрАТ "СК "Євроінс Україна".

Відповідно до довідки про склад сім`ї ОСОБА_3 її родичами першого ступеня є: дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочка - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

20 січня 2023 року до ПрАТ "СК "Євроінс Україна" звернулася позивач із заявою про виплату страхового відшкодування, пов`язаного зі смертю ОСОБА_3 у ДТП. Інші діти загиблої подали заяви про відмову від належної частки страхового відшкодування на користь ОСОБА_1

09 лютого 2023 року страховик повідомив про недостатність подання усіх необхідних документів для виплати такого відшкодування, а саме: кінцевого процесуального документа з компетентного органу про прийняте процесуальне рішення в кримінальному провадженні за фактом події, що відбулася 21 листопада 2022 року, та припинення строків проведення виплати до дати, коли ПрАТ "Євроінс Україна" стане відомо про набрання рішенням законної сили у кримінальній справі.

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до п. 2 ст. 22.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик, у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із ч.3 ст. 27 цього Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим).

Частиною першою ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною другою цієї визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Цим Законом не передбачено, що страхуванню підлягає кримінальна відповідальність особи, що керує чи володіє транспортним засобом, яка спричинила шкоду, а передбачено, що страховик відшкодовує майнову шкоду, завдану внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілими несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинуваті володільці об`єктів, які є джерелом підвищеної небезпеки.

На володільця джерела підвищеної небезпеки покладається відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії цього джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності його вини у її заподіянні. Відповідальність за відшкодування заподіяної шкоди покладається на відповідача, як на страховика.

Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності шкоди; протиправної дії заподіювача шкоди; наявності причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди у зв`язку з експлуатацією джерела підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Статтею 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Пунктом 22.1. ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 23.1. ст. 23 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно з пунктом 27.1. ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 27.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до п. 27.3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" установлено мінімальну заробітну плату з 01 січня 2022 року в розмірі 6 500 гривень, а з 01 жовтня в - 6700 гривень.

Між тим, обставин щодо відсутності підстав для здійснення страхового відшкодування у виді шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на, переконання апеляційного суду, не існувало.

Відповідно до загальних норм відшкодування шкоди, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала (ст.ст. 1167, 1187 ЦК України).

Позивач заявив суму відшкодування моральної шкоди у розмірі, що не перевищує загального розміру страхового відшкодування (регламентної виплати).

Згідно з пунктом 35.1. ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Така заява подана відповідачу 14 листопада 2018 року.

Пунктами 36.1 і 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Згідно з абз. п`ятим пункту 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Між тим, в порушення наведених правових норм страхова компанія не вирішила питання у визначений Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" спосіб у зв`язку із ненабранням законної сили судового рішення за результатом розгляду кримінальної справи.

Відповідно до преамбули Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" він регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтями 5 і 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Оскільки наведеним матеріальним законом встановлено правовий механізм врегулювання обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу із чітко визначеними правами і обов`язками страхувальника, водія застрахованого транспортного засобу, страховика, потерпілої особи, а у разі настання її смерті, - права і обов`язки членів її сім`ї; страховик в особі відповідача у справі після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду діяв неправомірно, чим фактично позбавив позивача права на отримання такої страхової виплати у строки, встановлені Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Тому рішення суду попередньої інстанції не може залишатись чинним, а порушене право позивача підлягає захисту в обраний нею спосіб, позаяк ДТП, що сталася, є страховим випадком, і у страховика виник обов`язок виплатити страхове відшкодування за завдану забезпеченим транспортним засобом шкоду, яка пов`язана зі смертю потерпілого, у визначеному пунктом 27.3 статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмірі, незалежно від вини водія.

Мотивом для прийняття нової постанови про задоволення позову відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Справедливість, добросовісність та розумність згідно з пунктом 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Синюка Станіслава Леонідовича задовольнити.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 04 вересня 2023 року скасувати.

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" на користь ОСОБА_1 80 400 гривень (вісімдесят тисяч чотириста гривень) страхового відшкодування, пов`язано зі смертю потерпілого.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) НОМЕР_2 ).

Відповідач: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Євроінс Україна" (03150, м. Київ, вул. В. Васильківська,102, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 22868348).

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді Н.М. Ковальчук

С.В.Боймиструк