Справа №345/2125/23
Провадження № 2/345/661/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.05.2023 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Якиміва Р.В.

секретаря судового засідання Гладенької Л.Ф.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом, яке залишилося після смерті мами ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мама ОСОБА_6 , яка залишила заповіт, згідно якого частину свого майна, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповіла позичці по справі. Позивач прийняла спадщину, вступив в управління спадковим майном, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй нотаріус відмовив у зв`язку з тим, що житловий будинок по АДРЕСА_1 належить членам колгоспного двору, в якому не визначено частки співвласників у праві спільної власності. Тому позивач звернувся до суду та просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності на вище зазначене домоволодіння.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

Ухвалою суду від 12.05.2023 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче відкрите судове засідання, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов.

24.05.2023 року представник позивачки подала до суду заяву про підтримання позовних вимог та просить визнати за позивачкою право власності на частину спадкового майно та розглядати справу у їх відсутності.

17.05.2023 року відповідачка ОСОБА_2 подала суду заяву у якій вказала, що позовні вимоги визнає, просить розглядати справу у її відсутності.

17.05.2023 року відповідачка ОСОБА_4 подала суду заяву у якій вказала, що позовні вимоги визнає, просить розглядати справу у її відсутності.

17.05.2023 року відповідачка ОСОБА_3 подав суду заяву у якій вказав, що позовні вимоги визнає, просить розглядати справу у його відсутності.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити за результатами проведення підготовчого судового засідання.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_5 (а.с.18,19).

Відповідно до заповіту посвідченого 29.04.2015 ОСОБА_5 все своє майно заповіла в рівних частинах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а.с.20).

Як вбачається з постанови приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу від 18.04.2023 року відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що житловий будинок належить членам колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_7 в якому не визначено частки співвласників у праві спільної власності (а.с.16).

Згідно свідоцтва про право сумісної власності на жилий будинок від 15.02.1988 р. жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 належить членам колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_7 (а.с.26).

У відповідності до виписки з погосподарської книги№17 за 1991-1995 роки від 19.04.2023 виданої Голинським старостинським округом Калуської міської ради Івано-Франківської області, домоволодіння по АДРЕСА_1 відносилось ло категорії «колгоспний двір» (а.с.27).

Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 03.11.2022 року та довідки Івано-Франківського ОБТІ від 03.11.2022 об`єктами будинковолодіння по АДРЕСА_1 є: житловий будинок літ «А»,сарай літ «Б»,літня кухня літ «Ж», стодола літ «З», стайня літ «К», навіс літ «Л», ворота №1, огорожа №2, криниця №3,4. Інвентаризаційна вартість даного домоволодіння станом на 02.12.2021 р. становить 419 100,00 грн. (а.с.14,9-13).

Таким чином, між сторонами виник спір з приводу визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 ..

Оцінка суду:

Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

З 15 квітня 1991 року був введений в дію Закон України «Про власність» в якому відбулося усуспільнення власності і власність колгоспного двору припинила своє існування. Тому до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке існувало до 15.04.1991р. мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору.

Так право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991р. проживали в ньому і брали участь у веденні спільного господарства. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних осіб.

Оскільки відповідачі не претендують на спадщину, а також не претендують на виділення своєї частки у спільній сумісній власності та не має наміру набувати у власність майно, то не має підстав визначати частки членів колгоспного двору.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як зазначено в ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Пленум Верховного Суду України у п.23постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_5 позивач прийняла спадщину і звернулася до нотаріальної контори про прийняття та оформлення спадщини, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 не отримав через відсутність документу, який визначає і підтверджує частку спадкодавця у колгоспному дворі на дане нерухоме майно.

Таким чином, після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина в цілому на будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Оскільки, ОСОБА_1 належно та вчасно прийняла спадщину, після смерті її матері ОСОБА_5 , яка склала на неї заповіт, відповідачі не заперечують проти задоволення позову, тому за таких обставин суд вважає, що за нею слід визнати право власності на заявлене спадкове майно за заповітом.

На підставі викладеного, ст.ст. 1216,1217,1223,1268-1269 ЦК України, керуючись ст.ст.259, 263-265, 280-282 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на частину спадкове майно, після смерті її матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя