Справа № 386/365/23
Провадження № 2/386/137/23
РІШЕННЯ

Іменем України

18 травня 2023 року

Голованівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Червоненка Д.В.

за участю: секретаря судового засідання Фенюшиної Ю.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Голованівськ Кіровоградської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

встановив: Представник позивача - адвокат Сигляк В.А., звернувся до суду з позовною заявою посилаючись на те, що 01.02.2022 року, відповідно до письмової розписки, відповідач ОСОБА_3 отримала у позивача ОСОБА_1 у борг грошові кошти у розмірі 30000 грн. із зобов`язанням повертати вказану суму частинами до 01.12.2022 року. Окрім того, в розписці зазначено про її зобов`язання повертати щомісячно по 3000 грн. позивачеві в рахунок погашення боргу. Свої зобов`язання відповідач не виконала та повернула позивачеві 10000 грн., що підтверджується відповідними примітками в борговій розписці, залишок боргу складає 20000 грн., який не повернуто.

Також, відповідно до письмової розписки від 01.03.2022 року, відповідач взяла в борг у позивача кошти в розмірі 5000 доларів США із зобов`язанням повернути вказану суму до 01.12.2022 року.

Після закінчення строку на який надавалась позика позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути йому кошти надані в борг згідно боргових розписок від 01.02.2022 року та 01.03.2022 року, однак до цього часу відповідач свої зобов`язання не виконує та не повертає кошти, а тому просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу за розписками від 01.03.2022 року у розмірі 5000 доларів США та від 01.02.2022 року у розмірі 20000 грн., а також судові витрати.

Представник позивача в судовому засідання позов підтримав з тих же підстав, що вказані у позовній заяві. Зазначив, що оригінали боргових розписок, які підтверджують факт укладення договору позики, наявні у позивача.

Позивач в судовому засіданні надав суду ксерокопії залучених до позовної заяви розписок стверджуючи, що це їх оригінал. Пояснив, що зазначені в позовній заяві кошти були дійсно ним передані відповідачці, однак нею не повернуті.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та суду пояснила, що дійсно неодноразово брала в борг у позивача грошові кошти. За відповідними зобов`язаннями вона складала розписки про отримання коштів. Оригінали цих розписок, після повернення коштів, вона забирала у позивача. Наразі її борг складає 2000 доларів США. Щодо наявних в матеріалах справи ксерокопій розписок зазначила, що вони були написані нею на прохання позивача аби підтвердити перед його кредиторами наявність фінансового ресурсу. Фактично ж договорів позики ані 01.02.2022 року у розмірі 20000 грн., ані 01.03.2022 року на суму 5000 доларів США, укладено не було, гроші вона від позивача не отримувала. При цьому, оригінали вказаних розписок були повернуті їй позивачем та зберігаються у неї.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Так, на підтвердження свої позовних вимог стороною позивача до позову залучено копії розписки від 01.02.2022 року про отримання ОСОБА_3 в борг у ОСОБА_1 30 тисяч гривень строком на десять місяців з 01.02.2022 року до 01.12.2022 року.

Також залучено копію розписки від 01.03.2022 року про отримання ОСОБА_3 в борг у ОСОБА_1 у розмірі 5000 доларів США строком до 01.12.2022 року.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Пунктом 4 статті 205 ЦК України визначено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 3 статті 545 ЦК України визначено, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Згідно положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимоги від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) зазначено, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

В постанові КЦС ВС від 15.05.2019 року у справі № 707/2606/16-ц та постанові КСЦ ВС від 18.07.2019 року у справі № 143/280/17 суд зазначає, що наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

На підтвердження факту укладення договорів позики у формі боргових розписок з відповідачем, в додатках до позовної заяви, стороною позивача додано копії письмових розписок від 01.02.2022 року та 01.03.2022 року, однак їх оригіналів суду не надано.

Вказані копії розписок, з огляду на заперечення відповідачем самого факту укладення договорів позики, не можуть бути взяті судом до уваги та бути доказом ані факту укладення сторонами договору позики, ані його умов, ані факту передачі грошової суми позичальнику.

До того ж відсутність оригіналу боргової розписки у позивача може свідчити про те, що боргове зобов`язання, з умови доведення попередніх фактів, виконане.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи суд не вбачає законних підстав для задоволення позову, а відтак відмовляє у його задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 23.05.2023 року.

Суддя: Д. В. Червоненко