ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 676/4096/23

Провадження № 22-ц/4820/1996/23

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 серпня 2023 року, суддя Семенюк В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Державної казначейської служби України, про стягнення моральної шкоди,

встановив:

В червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, (далі ГУ ПФУ в Хмельницькій області), Державної казначейської служби України, (далі ДКСУ), про стягнення моральної шкоди у зв`язку із неправомірними діями ГУ ПФУ в Хмельницькій області, в якому просив стягнути з Державного бюджету України моральну шкоду у сумі 100000 грн., шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він з 2004 року є пенсіонером МВС України та по теперішній час перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Хмельницькій області як особа, яка отримує пенсію за вислугу років, відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», іншого доходу не має.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.11.2021 року визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Хмельницькій області щодо здійснення йому перерахунку пенсії, з урахуванням видів грошового забезпечення, зазначених в оновленій довідці державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Хмельницькій області» від 02.06.2021 року №751, зобов`язано ГУ ПФУ в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату йому пенсії з 01.12.2019 року, відповідно до довідки державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Хмельницькій області» від 02.06.2021 року №751, з урахуванням раніше виплачених сум.

23.12.2021 року він звернувся до ГУ ПФУ в Хмельницькій області щодо виконання вищезазначеного рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.11.2021 року.

Згідно з відповіддю ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 25.01.2022 року, на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.11.2021 року у справі №560/11921/21, з 01.12.2019 року по 31.01.2022 року нарахована сума боргу в розмірі 96671,12 грн., яка буде виплачена при відповідному фінансуванні.

В той же час, після виходу на пенсію, він часто хворіє, переніс інсульт та інфаркт, хірургічне втручання, що призвело до встановлення стенду на серці в 2022 році.

Внаслідок протиправних дій відповідача, завданих тривалим невиконанням судового рішення щодо виплати перерахованої пенсійної виплати, йому завдано моральної шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях, порушенні його життєвих планів, оскільки він часто хворіє, його дружина є інвалідом, вони є соціально вразливими особами, тому йому необхідно докладати додаткових зусиль для організації свого життя, пов`язаних із погіршенням стану здоров`я, нервовими розладами та перевтомленнями, а відтак, додаткового лікування, коштів на яке не вистачає.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 31.08.2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, на користь ОСОБА_1 , 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями Управління Пенсійного фонду України Хмельницької області.

Мотивуючи своє рішення, суд зауважив, що невиплата пенсії позивачу за умови, що вона є єдиним джерелом його доходу, є достатньою та самостійною підставою для висновку про те, що йому завдано втрат немайнового характеру у вигляді душевних страждань, порушення звичайного способу життя, психологічного навантаження, втрати емоційної стабільності через тривогу за подальшу долю, що, в свою чергу, потребувало прикладання додаткових зусиль для організації свого життя ОСОБА_1 , який змушений був звертатися за правовою допомогою та відстоювати свої порушені права в суді.

Невиконання рішення суду через відсутність фінансування в даному випадку не має правового значення, оскільки визначальним для правильного вирішення спору є незаконність дій ГУ ПФУ в Хмельницької області та заподіяння у зв`язку з цим позивачеві втрат немайнового характеру.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов повністю.

На обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом невірно визначено розмір понесених ним моральних страждань. Не враховано, що він постійно хворіє, а необхідність звернення до суду з метою захисту свого права призводить до погіршення стану здоров`я.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ у Хмельницькій області просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

На обґрунтування скарги апелянт зазначив, що вимога позивача про стягнення 100000 грн. моральної шкоди є необґрунтованою та безпідставною, оскільки належним відповідачем у цій справі є держава Україна. В діях ГУ ПФУ у Хмельницькій області відсутній склад цивільного правопорушення, позаяк бюджетних асигнувань для виплати ОСОБА_1 нарахованої внаслідок перерахунку пенсії державою не передбачено, а здійснення видатків з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ГУ ПФУ у Хмельницькій області зазначило, що апелянтом не наведено обґрунтування розміру заподіяної йому моральної шкоди, не надано відповідних доказів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ДКСУ підтримала апеляційну каргу ГУ ПФУ у Хмельницькій області, пославшись на необґрунтованість доводів апелянта ОСОБА_1 .

Розгляд справи проведений в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про часткове задоволення апеляційних скарг ГУ ПФУ у Хмельницькій області та ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2004 року є пенсіонером МВС України та по теперішній час перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Хмельницькій області як особа, яка отримує пенсію за вислугу років, відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», №2262-ХІІІ від 09.04.1992 року.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.11.2021 року у справі №560/11921/21, визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Хмельницькій області щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням видів грошового забезпечення, зазначених в оновленій довідці державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Хмельницькій області» від 02.06.2021 року №751. Зобов`язано ГУ Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 року, відповідно до довідки державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Хмельницькій області» від 02.06.2021 року, №751, з урахуванням раніше виплачених сум.

23.12.2021 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Хмельницькій області щодо виконання вищезазначеного рішення суду.

Згідно з відповіддю ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 25.01.2022 року №1051-326/С-2200/22, на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.11.2021 року у справі №560/11921/21, з 01.12.2019 року по 31.01.2022 року нарахована сума боргу в розмірі 96671,12 грн., яка буде виплачена при відповідному фінансуванні.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 ЦК України).

Згідно із частиною другою статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 цієї статті передбачає наявність інших випадків, передбачених законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 ЦК України).

Статтями 13, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-IV передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права та змінюють практику застосування національного закону відповідно до рішення цього Суду.

Відповідно до чіткої й усталеної практики ЄСПЛ право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19.03.1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», пункт 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення від 28.07.1999 року у справі «Імобільяре Саффі» проти Італії», заява №22774/93, пункт 66).

Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою (рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, пункт 44, від 20.07.2004 року). Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному та вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення від 26.04.2005 року у справі «Сокур проти України», заява №29439/02, та від 19.02.2009 року у справі «Крищук проти України», заява №1811/06).

ЄСПЛ також зазначив, що у випадках, коли йдеться про відшкодування матеріальної шкоди, національні суди мають явно кращі можливості визначати наявність такої шкоди та її розмір. Але інша ситуація коли йдеться про моральну шкоду. Існує обґрунтована і водночас спростовна презумпція, що надмірно тривале провадження даватиме підстави для відшкодування моральної шкоди (рішення у справі «Скордіно проти Італії», заява №36813/97, пункти 203 - 204, та рішення у справі «Вассерман проти Росії», заява №21071/05, пункт 50). Суд вважає таку презумпцію особливо незаперечною у випадку надмірної затримки у виконанні державою винесеного проти неї судового рішення, враховуючи те, що недотримання державою свого зобов`язання з повернення боргу після того, як заявник, пройшовши через судовий процес, домігся успіху, неминуче викликатиме у нього почуття розпачу (рішення від 07.05.2002 року в справі «Бурдов проти Росії», пункт 100).

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення, за що держава несе відповідальність, презюмується.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованим та справедливим висновок суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення на його користь моральної шкоди, оскільки судовим рішенням, яке набрали законної сили, встановлено, що відповідачем протиправно не сплачувалась пенсія, на яку позивач має право (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №750/1591/18-ц).

Враховуючи тривалість невиконання судового рішення (більше півтора роки), суд, з урахуванням принципів розумності та справедливості, заподіяння позивачу душевних переживань щодо неможливості захистити свої права в передбаченому законом порядку, дійшов обґрунтованого висновку про заподіяння ОСОБА_1 моральних страждань та необхідність стягнення з держави на користь позивача 3000 грн. моральної шкоди.

При цьому слід зауважити, що апелянтом не доведено тієї обставини, що погіршення його стану здоров`я було зумовлене саме тривалим невиконанням судового рішення та пов`язаними із цим душевними переживаннями.

В той же час, колегія суддів зазначає, що у постановах Верховного Суду від 10.11.2021 року у справі №346/5428/17 (провадження №61-8102св21), від 14.09.2022 року у справі №415/1009/21 (провадження №61-18055св21), від 07.12.2022 року у справі №461/9982/19 (провадження №61-4162св22) зазначено, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Тобто, кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів.

Ураховуючи, що відшкодування шкоди відповідно до статті 1173 ЦК України здійснюється за рахунок держави шляхом безспірного списання коштів з Державного бюджету України, вказівка у резолютивній частині рішення суду першої інстанції про те, що визначена судом сума відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України є помилковою, у зв`язку з чим судове рішення підлягає зміні у відповідній частині (постанова Верховного Суду від 26.08.2020 року у справі №544/964/18).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 серпня 2023 року, змінити, виклавши абзац 2 рішення у наступній редакції:

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 3000 грн. моральної шкоди.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова