У х в а л а

15 травня 2023 року

м. Київ

справа № 337/1398/21

провадження № 61-4328ск23

Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М., (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 17 січня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 15 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Філіпова Лариса Петрівна, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Сіпяков Олексій Сергійович, про визнання заповіту недійсним,

В с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Філіпова Л. П., приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Сіпяков О. С. про визнання заповіту недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і у відповідності до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги. Після смерті батька, ОСОБА_1 стало відомо, що останній все своє майно, що належить йому на праві приватної власності 27 листопада 2017 року заповів своїй дочці ОСОБА_3 . Відповідний заповіт ОСОБА_1 вважає недійсним, та таким, що порушує її право як спадкоємця на прийняття відповідного спадкового майна. Недійсність заповіту полягає в тому, що заповідач у момент складення заповіту не розумів значення своїх дій та/або не міг керувати ними, внаслідок тяжких захворювань. При наявності таких захворювань батько не міг усвідомлювати значення своїх дій та вільно керувати ними, відповідно складення заповіту не відповідало його волі, враховуючи, що раніше він ніколи не висловлював наміру заповідати своє майно відповідачу.

На підставі викладеного просила суд визнати недійсним заповіт, складений 27 листопада 2017 року від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Сіпяковим О. С.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2023 року, яке залишено без змін постановою Запорізького апеляційного суду

від 15 березня 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Судові рішення мотивовані тим, що відсутні правові підстави для визнання оспорюваного заповіту недійсним, оскільки позивачем не надано належних і достовірних доказів на підтвердження того, що на момент складення оспорюваного заповіту заповідач перебував в такому стані, коли не міг усвідомлювати значення своїх дій та (або) не міг керувати ними. Висновок посмертної судово-психіатричної експертизи № 3 від 19 серпня 2022 року містить чітку відповідь на поставлені судом питання, що ОСОБА_4 під час складення і підписання заповіту

від 27 листопада 2017 року на будь-який психічний розлад не страждав. За своїм психічним станом на той час ОСОБА_4 міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, дослідження проведено трьома експертами, попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, а отже цей висновок є належним та допустимим доказом в розумінні статей 77-79 ЦПК України та не суперечить іншим доказам у справі.

Суд апеляційної інстанції також зауважив, що після складення та посвідчення заповіту (27 листопада 2017 року) до смерті ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) пройшло майже три роки, проте заповіт ним скасовано не було, що також свідчить про те, що його волевиявлення в заповіті було вільним та відповідало його волі.

24 березня 2023 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 (далі - представник) подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 17 січня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 15 березня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Ухвалою Верховного Суду від 07 квітня 2023 року касаційну скаргу представника залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не міг перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали.

На виконання вимог указаної вище ухвали представник, у встановлений судом строк, надіслав матеріали на усунення недоліків.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави для відкриття касаційного провадження, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Підставами касаційного оскарження рішення Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 17 січня 2023 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 15 березня 2023 року заявник вказує застосування в оскаржуваному рішенні норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі

№ 554/11179/13-ц, від 11 листопада 2019 року у справі 496/4851/14-ц,

від 02 листопада 2020 року у справі № 326/81/15.

Також зазначає про відсутність висновку Верховного Суду стосовно застосування статті 113 ЦПК України у випадку, якщо висновок судово-психіатричної експертизи складений із порушенням інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5.

Вважає за необхідне відступити від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 161/17119/16-ц, від 12 вересня 2019 року у справі № 522/25597/13-ц, від 18 вересня 2019 року у справі № 311/3823/15, в яких застосовано положення статті 225 ЦК України без врахування та дослідження позиції щодо висновку судово-психіатричної експертизи, який складений із порушенням інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5.

Вказує на те, що суди попередніх інстанцій належним чином не дослідили зібрані у справі докази, необґрунтовано відхилили клопотання про витребування та дослідження доказів. Необґрунтовано відхилили клопотання щодо виклику та допиту експертів, які проводили судово-психіатричну експертизу, оскільки висновок експертизи викликав сумніви.

Оскільки із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається імовірність неправильного застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що неможливо встановити без дослідження матеріалів справи, а тому з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду даної касаційної скарги та належної перевірки її доводів, наявна необхідність відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів даної справи.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 400, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У х в а л и в:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 17 січня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 15 березня 2023 року.

Витребувати із Хортицького районного суду міста Запоріжжя цивільну справу № 337/1398/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Філіпова Лариса Петрівна, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Сіпяков Олексій Сергійович, про визнання заповіту недійсним.

Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська