Номер провадження: 22-ц/813/3626/23
Справа № 501/1894/22
Головуючий у першій інстанції Смирнов В.В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Дришлюка А.І., Драгомерецького М.М.,

розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 05 серпня 2022 року справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за спожиту електроенергію,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви про видачу судового наказу.

ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за спожиту електроенергію.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 05 серпня 2022 року у видачі судового наказу за заявою ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за спожиту електроенергію відмовлено. Роз`яснено стягувачу, що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті в порядку позовного провадження з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» просить скасувати оскаржувану ухвалу як таку, що перешкоджає подальшому розгляду справи, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено матеріали справи та зроблено помилкові висновки, що заява подана з порушенням вимог статті 163 ЦПК України.

Порядок розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України йдеться про те, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У вказаній цивільній справі апеляційна скарга подана на ухвалу про відмову у видачі судового наказу (заявникові) (п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України), а тому апеляційну скаргу буде розглянуто без повідомлення учасників справи.

Апеляційне провадження розглядається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 29 травня 2023 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог заяви, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справу необхідно направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, відмовляючи у видачі судового наказу за заявою ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» суд першої інстанції виходив з того, що в заяві та її резолютивній частині не містяться відомості щодо строку за який існує заборгованість та показники лічильника, що унеможливлює видачу судового наказу, тобто у протиріч п. 5 ч. 2 ст. 165 ЦПК України, виникає сумнів щодо строку позовної давності.

Також суд першої інстанції зазначає, що в протиріччя п.п. 2, 3, 4, 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, не вказано: номер і серія паспорту боржника, офіційна електронна адреса заявника; відсутня копія вимоги до боржника або копія повідомлення про існування заборгованості, що виключає спір про право.

Таким чином суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Однак судова колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Наказне провадження це спрощена форма захисту прав і інтересів кредитора, чиї вимоги до боржника засновані на беззаперечних документах. Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно з п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Щодо строку за який існує заборгованість слід зазначити наступне.

З матеріалів поданої до суду заяви ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» про видачу судового наказу вбачається, що період виникнення заборгованості та обґрунтування заявлених вимог містяться в описовій частині заяви про видачу судового наказу.

Так, заявником зазначено, що у період з грудня 2021 року по липень 2022 року боржник фактично спожив електричну енергію в кількості 3516 кВт.год. на суму 4 114,32 грн. Боржник здійснив часткову оплату заборгованості у розмірі 1214,00 грн, що підтверджується довідкою про обсяг споживання електричної енергії, наданої АТ «ДТЕК Одеські електромережі». Крім того, у Розрахунку заборгованості за спожиту електроенергію ОСОБА_2 вбачається, що заявник зазначив аналогічний період заборгованості боржника - з грудня 2021 року по липень 2022 року, та зазначено, що 10 липня 2022 року боржник сплатила за спожиту електроенергію суму в розмірі 1214,00 грн.

Щодо показників лічильника слід зазначити наступне.

На виконання Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13 квітня 2017 року №2019-VIII під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу АТ Одесаобленерго від постачання електричної енергії, було створено ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія», з метою здійснення діяльності з постачання електричної енергії споживачам.

В свою чергу, функцію оператора системи розподілу для боржника виконує АТ «ДТЕК Одеські електромережі».

Саме оператор системи розподілу - АТ «ДТЕК Одеські електромережі», за результатом розрахункового періоду, визначає обсяг спожитої електричної енергії, та на підставі цих даних ТОВ «ООЕК» формуються та надаються споживачам рахунки для сплати за спожиту електричну енергію.

В силу покладених законом на електропостачальника обов`язків, ТОВ «ООЕК» не здійснює фіксацію показників електролічильників, не визначає обсяг проданої електричної енергії.

Тому, на підтвердження загального об`єму спожитої боржником електричної енергії у кількості, що зазначена у заяві про видачу судового наказу, ТОВ «ООЕК» разом із заявою подало до суду Довідку АТ «ДТЕК Одеські електромережі» з якої вбачається фактичний обсяг переданої споживачу електричної енергії.

Також суд першої інстанції безпідставно зазначає, що в протиріччя п. 2, 3, 4, 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України не вказано: номер і серія паспорту боржника, офіційна електронна адреса заявника; відсутня копія вимоги до боржника або копія повідомлення про існування заборгованості, що виключає спір про право.

Так, заявником зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника, номер і серія паспорту боржника зазначається лише за відсутності номера облікової картки платника податків.

Офіційна електронна адреса заявника зазначена на першому аркуші заяви, а саме зверху в шапці.

Крім того, положення п.п. 2, 3, 4, 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України не містять вимоги надати заявником копії вимоги до боржника або копії повідомлення про існування заборгованості.

Вказані обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, що призвело до порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, дійшов передчасного висновку про відмову у видачі судового наказу за заявою ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія».

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Отже, розглядаючи справу, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми процесуального права, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» задовольнити частково.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 05 серпня 2022 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 29 травня 2023 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк