КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи 753/206/23
Головуючий у суді першої інстанції: Кулик С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 03 серпня 2023 року,

встановив:

у січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просив встановити, що він має матір ОСОБА_2 яка є особою з інвалідністю ІІ групи, яка проживає на тимчасово окупованій території України.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 03 серпня 2023 року справу було передано на розгляд до Маліновського районного суду м.Одеси.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, заявник подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до Дарницького районного суду міста Києва, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвалу суду про передачу справи на розгляд до іншого суду розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи питання про передачу справи до іншого суду, суд першої інстанції виходив з того, що заявник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тоді як доказів на підтвердження його проживання за вказаною ним у заяві адресою у Дарницькому районі м. Києва до суду не надано.

У своїй апеляційній скарзі заявник посилається на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги надані ним докази на підтвердження перебування у його власності квартири за адресою: АДРЕСА_2 , у якій він проживає.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник при зверненні до Дарницького районного суду м.Києва із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, вказував, що він проживає за адресою: АДРЕСА_2 . На підтвердження вказаних осбатвин разом із заявою ОСОБА_1 було надано копію Договору купівлі-продажу квартири від 16 грудня 2015 року (а.с 25).

Частиною 1 ст. 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Пунктом 12 ст. 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Частиною 1 ст. 4 вказаного Закону визначено, що особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування).

Разом з тим, частиною 10 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» визначено, що на період тимчасової окупації Російською Федерацією території України, а також на період віднесення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, територіальних громад до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, положення частини першої статті 4 цього Закону не поширюється на осіб, місце проживання яких зареєстроване або задеклароване у житлі, що знаходиться на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, а також на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії. Така особа може задекларувати або зареєструвати місце свого проживання без зняття з реєстрації місця свого попереднього проживання.

До реєстру територіальної громади вносяться відомості про зареєстроване місце проживання внутрішньо переміщеної особи на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, а також на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, визначених у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, про що свідчить Довідка про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи, з якої вбачається, що фактичним місцем проживання заявника є кв. АДРЕСА_3 (а.с. 158).

Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Вирішуючи питання про передачу справи за підсудністю до Маліновського районного суду м.Одеси, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не було надано належних доказів проживання за вказаною ним адресою.

Чинним процесуальним законодавством, зокрема Главою 6 Розділу IV ЦПК України «Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» не встановлено переліку доказів, які мають бути надані заявником на підтвердження свого місця проживання.

Суд першої інстанції не був позбавлений можливості залишити заяву ОСОБА_1 без руху, вказавши про необхідність підтвердження місця проживання заявника або роз`яснивши якими саме доказами заявник має підтвердити своє місце проживання.

Матеріали справи свідчать про те, що заявник на власний розсуд скористався своїми процесуальними правами та надав до суду копію Договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Також заявник у письмових поясненнях до суду першої інстанції вказував про наявність у нього чеків за оплату комунальних послуг за вказаною адресою.

Вказані обставини судом першої інстанції не з`ясовувались.

Матеріали справи містять належні та достатні докази на підтвердження проживання заявника за адресою: АДРЕСА_2 , яка територіально знаходиться у Дарницькому районі м. Києва.

Статтею 379 ЦПК України визначено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 03 серпня 2023 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді