Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6548/23
Номер провадження2/711/2175/23
РІШЕННЯ
27 листопада 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Казидуб О. Г.
при секретарі Шульга А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-
Адвокат Дон Віктор Олександрович, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про поділ спільного майна подружжя.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 19 липня 2003 року укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що зареєстрований 19 липня 2003 року Черкаським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 894. Після укладення шлюбу позивачка взяла прізвище ОСОБА_4 .
Сумісне життя не склалось. За час перебування у шлюбі між позивачем та відповідачем як подружжям виникали непорозуміння та сварки через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Фактично шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинені, мешкають окремо. Подальше спільне життя і збереження шлюбу вважають неможливим. Наміру зберегти шлюб не мають. Разом не проживають з 2017 року.
Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та повнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
В Придніпровському районному суді міста Черкаси слухається справа № 711/4545/23 про розірвання шлюбу між сторонами.
В зв`язку з тим, що відповідач не згоден на добровільний поділ майна подружжя, позивач вимушена звернутися до суду.
20 вересня 2023 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до провадження, відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з викликом сторін.
Адвокат Дон В.О., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до відповідно до копії Свідоцтва про одруження Серії НОМЕР_3 , 19 липня 2003 року між сторонами укладено шлюб (а.с. 13).
02 квітня 2018 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 укладено Договір міни, відповідно до якого (п. 1.3.), у власність ОСОБА_2 надійшла квартира АДРЕСА_3 . Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Захарченко А.І. та зареєстровано в реєстрі за № 510.
07 червня 2012 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 укладено Договір купівлі-продажу жилого будинку, відповідно до якого (п. 1) ОСОБА_2 придбав жилий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_4 . Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Кравченко С.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1896.
07 червня 2012 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого (п. 1) ОСОБА_2 придбав земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_4 , загальною площею 0,2538 га, в тому числі: рілля -0,1574 га, землі під будівлями лісами та іншими угіддями 0,0964 га. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Кравченко С.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1899.
Згідно зі змістом ст. 60 СК України, - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Верховним Судом України при розгляді справи № 6-843цс17 (постанова від 24.05.2017 року) висловлена Правова позиція про те, що за загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено ст. 61 СК України, згідно з частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма ч. 3 ст. 61 СК України кореспондує ч. 4 ст. 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Відповідно до роз`яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) (435-15), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.
Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 ; жилий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_4 та земельна ділянка, що знаходяться в АДРЕСА_4 , загальною площею 0,2538, були придбані ОСОБА_2 під час перебування в шлюбі з ОСОБА_1 .
Вирішуючи питання про поділ спірної квартири, спірного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами та спірної земельної ділянки, які є об`єктом права спільної сумісної власності, суд враховує, що відповідно до ч.1, 2 ст. 70 СК України, - у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
Обставин, які б давали підстави для відступу від рівності часток подружжя судом не встановлено.
За таких обставин суд вважає, що частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у праві власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , на жилий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 та на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 є рівними по 1/2 частці за кожним.
Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та поділ майна підлягають до задоволення.
На підставі ст. ст. 57, 60-61, 65, 69, 70 СК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 80, 81, 95, 178, 325, 368 ЦПК України, суд,
Позовні ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 .
Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на 1/2 частину жилого будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: О. Г. Казидуб