РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2023 року місто Львів

Франківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді Мигаль Г.П.

при секретарі судового засідання Власюк Д.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Кредобанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Черник Наталія Степанівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Кредобанк»про визнання виконавчого напису №1327, вчиненого 22.11.2017 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Наталією Степанівноютаким, що не підлягає виконанню.

Обґрунтовуючи позов покликається на те, що 22.11.2017 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Наталією Степанівноюбуло вчинено виконавчий напис №1327, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить позивачу, за рахунок коштів з реалізації якої, запропоновано задовольнити вимоги Акціонерного товариства «Кредобанк» на загальну суму 400954,92 грн. Позивач вказує, що нотаріус, вчиняючи виконавчий напис, не врахував та не з`ясував факту безспірності заборгованості, оскільки жодного повідомлення від відповідача щодо наявності заборгованості, її розміру і вимоги щодо погашення не отримувала.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно з якою позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги заперечив та просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що 05.09.2023 між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №97, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 394 000,00 грн., а позичальник зобов`язувався повернути кредит і сплатити проценти, комісії, інші платежі, згідно з умовами цього Договору. На забезпечення виконання зобов`язання між банком і позивачем було укладено договір іпотеки від 05.09.2013, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить позивачу. Оскільки, позивач своїх зобов`язань не виконувала, станом на 15.11.2017 в неї утворилась заборгованість у розмірі 400954,95 грн. У зв`язку з цим, банк звернувся до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості, надавши при цьому усі передбачені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України документи. Також, банк, відповідно до ст.35 ЗУ «Про іпотеку», надіслав позивачу вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 14.08.2017, за допомогою якої позивач була повідомлена про те, що в неї наявна заборгованість за Кредитним договором, зокрема було вказано розмір боргу, а також з чого він складається. Попереджено також про можливість стягнення боргу шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, у випадку її непогашення в тридцятиденний строк з дня направлення відповідної вимоги. Таким чином, спірний виконавчий напис відповідає усім вимогам Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а відтак є законним та підлягає виконанню.

31.01.2022 приватний нотаріус подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 19 липня 18 року забезпечено позов прозупинено стягнення на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі надані докази в їх сукупності, доходить висновків про наявність законних підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Судом встановлено фактичні обставини справи.

05.09.2013 між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №97.

Відповідно до п.1.1. Кредитного договору, Банк зобов`язується надати у власність Позичальникові грошові кошти (надалі - кредит) у розмірі та на умовах, обумовлених Кредитним договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти, користування ними, комісії та інші платежі, передбачені цим Кредитним договором.

Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, Банк видає Позичальнику Кредит у розмірі 394 000,00 грн. на строк до 04 вересня 2028 року.

Відповідно до п.2.2 Кредитного договору, Кредит видається на наступні цілі:придбання квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №97 від 05.09.2013, 05.09.2013 між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки.

Відповідно до п.1.3 Договору, предметом іпотеки є об`єкт нерухомого майна:Квартира АДРЕСА_1 , трьохкімнатна, загальною площею: 67,0 кв. м, житловою площею: 38,3 кв. м, яка належить Іподекодавцю на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 зобов`язань по кредитному договору №97, банком направлено нотаріусу вимогу про стягнення з позивача заборгованості.

22.11.2017 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Наталією Степанівноюбуло вчинено виконавчий напис №1327, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 . Зарахунок коштів, отриманих від реалізації вищевказаного майна запропоновано задовольнити вимоги Акціонерного товариства «Кредобанк», за період з грудня 2016 по 15 листопада 2017 року, в загальному розмірі 400954,95 грн.

Пунктом 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що вчиняючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання.

Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами, згідно з Переліком документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 (далі Перелік).

Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу II цього Порядку).

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій врегульовано вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

З аналізу Єдиного державного реєстру судових рішень убачається, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «п.2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».

Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

У пункті 1-1 Переліку зазначено, що для одержання виконавчого напису за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, подаються: оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України "Про нотаріат").

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція викладені у постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі N 137/1666/16-ц (провадження N 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі N 916/3006/17 (провадження N 14-278 гс18).

Як вбачається з матеріалів справи для вчинення виконавчого напису Акціонерним товариством «КРЕДОБАНК» подано приватному нотаріусу наступні документи:

1.Заяву Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» про вчинення виконавчого напису;

2.Копію кредитного договору №97 від 05.09.2013;

3.Договір застави;

4.Досудову вимогу від 14.08.2017, з описом у цінний лист;

5.Розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 15.11.2017;

6.Виписку про рух коштів по рахунку ОСОБА_2 .

Отже, на момент вчинення виконавчого напису № 1327 від 22.11.2017 приватний нотаріус керувалась Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а саме п.1 Переліку для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлює прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до п.5.1. Договору іпотеки, право звернення стягнення на Предмет іпотеки Іпотекодержатель набуває: якщо у момент настання терміну виконання зобов`язань за Кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному чи частковому неповерненні у встановлений Кредитним договором термін суми кредиту та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлений Кредитним договором строк суми відсотків, комісій, неустойки (пені, штрафних санкцій).

Відповідно до 5.2. Договору іпотеки, Іпотекодержатель право вимагати дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором, забезпеченого цією іпотекою, а якщо його вимога не буде задоволена протягом 30 днів - звернути стягнення на предмет іпотеки, у разі порушення Іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим Договором, у разі погіршення матеріально- фінансового становища Іпотекодавця.

Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов Іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Метою цієї норми є забезпечення обізнаності іпотекодавця та боржника про порушення зобов`язання, спонукання до належного виконання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги. Вимоги повинні формулюватися чітко та однозначно, і давати змогу адресату зрозуміти їх характер та правові наслідки невиконання.

Як на підтвердження безспірності заборгованості представник відповідача покликається на скерування боржнику ОСОБА_2 письмової досудової вимоги від 14.08.2017 щодо належного виконання договірних зобов`язань, у порядку ст.35 ЗУ «Про іпотеку». Доказом направлення вказаної досудової вимоги відповідач зазначає опис вкладення у цінний лист, згідно з яким вбачається, що на адресу ОСОБА_3 , зазначену в договорі іпотеки, скеровано повідомлення про порушення основного зобов`язання та копію довіреності представника банку.

Інших документів про повідомлення ОСОБА_2 про наявну заборгованість та про усунення порушень матеріали справи не містять.

Позивач стверджує, що досудової вимоги не отримувала, факт існування заборгованості заперечує та не погоджується з її розміром.

За даних обставин, суд вважає, що надсилання (тобто передання повідомлення засобами поштового зв`язку) є лише одним із способів повідомлення боржника (іпотекодавця) про вимоги кредитора (іпотекодержателя), а факт повідомлення боржника про усунення порушень має доводитися документами, що підтверджують отримання вимоги.

Суд встановив, що факт надсилання банком досудової вимоги від 14.08.2017 не підтверджує факту наявності безспірної заборгованості позичальника, відтак, приходить до переконання, що банк не надав приватному нотаріусу документів, обов`язковість яких визначена положеннями ст.35 Закону України «Про іпотеку», а тому знаходить аргументи позивача обґрунтованими.

При вирішення даної справи суд враховує правові висновки Верховного Суду у постановах від 06.06.2018 у справі №815/2595/17, від 25.11.2021 у справі №916/313/18, відповідно до якого, іпотекодавець повинен довести не лише факт надсилання боржнику заяви вимоги рекомендованим листом, а також факт її отримання боржником, що, тільки за існування цих обставин, свідчитиме про однозначне попередження боржника про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги протягом 30-ти днів. Відтак, фактичні обставини справ істотно різняться і впливають на правозастосування.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 23.06.2020 (справа за №645/1979/15-ц) зазначає про необхідність дотримання норм Закону про іпотеку щодо направлення іпотекодержателем письмової вимоги боржнику та іпотекодавцю (якщо це інша особа, ніж боржник) у разі неналежного виконання боржником грошового зобов`язання.

В такому документі вказується короткий зміст порушених зобов`язань, вимога стосовно необхідності дотримання порушеного зобов`язання у строк, що має становити не менш, ніж 30 днів, а також застереження відносно звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо після спливу даного строку вимога іпотекодержателя буде невиконана, іпотекодержатель має право ініціювати стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону, зокрема із застосуванням процедури виконавчого напису нотаріуса на договорі.

При цьому, Порядком вчинення нотаріусами нотаріальних дій передбачено вчинення виконавчого напису після спливу встановленого 30-денного терміну з моменту направлення іпотекодержателем боржнику письмової вимоги про необхідність виконання ним грошових зобов`язань. Відповідна вимога вважається направленою у разі наявності відмітки іпотекодавця на письмовому повідомленні про його одержання або позначки поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на адресу, яка зазначена в іпотечному договорі. Водночас, саме лише порушення нотаріусом процедури здійснення виконавчого напису є самостійною та достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

За оцінкою досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що відповідачем Акціонерним товариством «КРЕДОБАНК» не спростовані твердження позивача про не надіслання їй у порядку визначеному ст.35 ЗУ «Про іпотеку» вимоги про усунення порушення зобов`язання.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19), як порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушень порядку повідомлення боржника про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, на підставі чого, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача та визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Вказаний правовий висновок Верхового суду у справі № 645/1979/15-ц підлягає застосуванню у даній справі, оскільки стосується аналогічних правовідносин.

Отже, на момент вчинення виконавчого напису були відсутні документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника.

Відповідно до ч.4 ст.42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України.

Встановивши, що банком не надано нотаріусу всіх необхідних документів, для вчинення виконавчого напису, суд дійшов висновку про обґрунтованість та підставність позовних вимог. У свою чергу, доводи відповідача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

З огляду на це, позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи наведене, судові витрати у розмірі 1057,20 грн. за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову (704,80 грн. + 352,40 грн.), необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13,141, 247, 263, 265 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1327, вчинений 22 листопада 2017 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Наталією Степанівною,яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_2 , зарахунок коштів, отриманих від з реалізації вищевказаного майна запропоновано задовольнити вимоги Акціонерного товариства «Кредобанк», за період з грудня 2016 року по 15 листопада 2017 року, в загальному розмірі 400 954,95 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Кредобанк»на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1057 гривень 20 копійок.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Львівського апеляційного суду від 19 липня 2018 року, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Рішення суду може оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Кредобанк», місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул. Ак. Сахарова, 78, .

Треті особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:

Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Черник Наталія Степанівна, місцезнаходження: 79013, м. Львів, вул. Ген. Чупринки, 52.

Повне рішення складено 26 травня 2023 року.

Головуючий суддя Мигаль Г.П.