Справа № 643/5176/23
Провадження № 2-о/643/210/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2023 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді - Майстренко О.М., за участю секретаря -Риндіч О.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Московський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про встановлення факту що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, заінтересована особа Московський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт постійного проживання батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в певний час до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", в м. Харкові.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Харкові. Її батьками в свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 вказані: батько - ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 . Її батько ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Харкові УРСР, мати ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Новочерскаськ, Ростовської області, РРФСР. На момент її народження батьки проживали в м. Харкові та мали паспорта громадян СРСР, але були зняті з реєстраційного обліку, мати по АДРЕСА_1 , батько по АДРЕСА_2 ще в 1990 році, оскільки мали намір покинути територію УРСР на той момент. З 1991 року батько орендував квартиру в м. Харкові, оскільки квартиру, в якій був зареєстрований продав, через те, що збирався виїхати за межі України, але так і не виїхав, продовжував проживати в місті Харкові, працював, займався різними видами трудової діяльності. З моменту народження, тобто з 1969 року батько заявника ОСОБА_2 проживав в місті Харкові, яке було територією Української РСР, що входила до складу Союзу Радянських соціалістичних республік до проголошення Незалежності 24.08.1991 року, де отримав паспорт громадянина (колишнього) СРСР зразка 1974 року в якому містилась відмітка про прописку на території Української РСР. Оскільки на момент її народження, ІНФОРМАЦІЯ_3 батьки мали паспорта громадян СРСР, які згоріли з усіма іншими документами та не змогли отримати паспорта громадян України після проголошення Незалежності, вони не зареєстрували її народження в органах РАЦС. Мати заявника ОСОБА_3 виїхала через 2 роки після її народження з міста Харкова, а вона залишилась проживати з батьком в орендованій ним квартирі. 21.03.2007 р. ОСОБА_2 . Після смерті батька її забрала на виховання бабуся - ОСОБА_4 , але через відсутність свідоцтва про народження та відсутність батьків вона не змогла оформити документи щодо її усиновлення або опіки. Через те, що вона не мала свідоцтва про народження, не могла відвідувати дитячий садок і своєчасно, по досягненню шкільного віку не змогла піти на навчання до школи в 2007р. Тільки в 2009 році бабуся змогла влаштувати її на навчання до Харківської ЗОШ І-ІІІ ступенів №60 Харківської міської ради Харківської області де навчалася з 01.09.2009р. по 15.01.2020р. ІНФОРМАЦІЯ_6 померла її бабуся ОСОБА_4 . Її взяла на виховання тітка - ОСОБА_5 , з якою вона проживала з 2010 р. до моменту досягнення повноліття в 2018 році. 16.05.2012р. Комінтернівським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції їх видане свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , з поміткою: «реєстрація з пропуском строку» По досягненню віку, з якого видається паспорт громадянина України, вона не змогла його отримати, оскільки не мала підтверджуючих документів, що її батьки проживали на території України та фактично набули громадянства України, що не може зробити й по теперішній час, оскільки всі документи, що мали батьки, в тому числі паспорта громадян СРСР згоріли, у зв`язку з чим вони не змогли відновити документи та отримати паспорта громадян України. Встановлення факту постійного проживання її батька ОСОБА_2 на території України необхідно для отримання паспорту громадянина України.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю та задоволення заявлених вимог у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи - Московського районного відділуу м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області в судове засідання не з`вився, про причину неявки не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, часі місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідив матеріали справи, вважає заяву обгрунтованою, а тому задовольняє її з наступних підстав.

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, заявник ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Харкові.

Батьками заявника в свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 вказані: батько - ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 .

Батько ОСОБА_1 - ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Харкові УРСР, мати ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Новочерскаськ, Ростовської області, РСФСР.

На момент народження заявника її батьки проживали в м. Харкові та мали паспорта громадян СРСР, але були зняті з реєстраційного обліку, мати по АДРЕСА_1 , батько по АДРЕСА_2 ще в 1990 році, оскільки мали намір покинути територію УРСР на той момент.

Як вказує заявник, з 1991 року її батько ОСОБА_2 орендував квартиру в м. Харкові, оскільки квартиру, в якій був зареєстрований продав, через те, що збирався виїхати за межі України, але так і не виїхав, продовжував проживати в місті Харкові, працював, займався різними видами трудової діяльності.

З моменту народження, тобто з 1969 року батько заявника ОСОБА_2 проживав в місті Харкові, яке було територією Української РСР, що входила до складу Союзу Радянських соціалістичних республік до проголошення Незалежності 24.08.1991 року, де отримав паспорт громадянина (колишнього) СРСР зразка 1974 року в якому містилась відмітка про прописку на території Української РСР.

Оскільки на момент народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 її батьки мали паспорта громадян СРСР, які згоріли з усіма іншими документами та не змогли отримати паспорта громадян України після проголошення Незалежності, вони не зареєстрували її народження в органах РАЦС.

Мати заявника, - ОСОБА_3 виїхала через 2 роки після її народження з міста Харкова, а вона залишилась проживати з батьком в орендованій ним квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 батько заявника ОСОБА_2 помер і заявника залишилась дитиною зовсім одна.

Після смерті батька ОСОБА_1 забрала на виховання її бабуся - ОСОБА_4 , але через відсутність в неї свідоцтва про народження та відсутність батьків вона не змогла оформити документи щодо усиновлення заявника або оформлення опіки.

Через те, що заявник не мала свідоцтва про народження, вона не могла відвідувати дитячий садок і своєчасно, по досягненню шкільного віку не змогла піти на навчання до школи в 2007р.

В 2009 році бабуся заявника змогла влаштувати ОСОБА_1 на навчання до Харківської ЗОШ І-ІІІ ступенів №60 Харківської міської ради Харківської області де навчалася з 01.09.2009р. по 15.01.2020р.

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла бабуся заявника ОСОБА_4 (копія свідоцтва додається).

Заявника ОСОБА_1 взяла на виховання її тітка - ОСОБА_5 , з якою я проживала з 2010р. до моменту досягнення повноліття в 2018 році.

16.05.2012р. Комінтернівським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції заявнику видане свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , з поміткою: «реєстрація з пропуском строку»

По досягненню віку, з якого видається паспорт громадянина України, ОСОБА_1 не змогла його отримати, оскільки не мала підтверджуючих документів, що її батьки проживали на території України та фактично набули громадянства України, що не може зробити й по теперішній час, оскільки всі документи, що мали її батьки, в тому числі паспорта громадян СРСР згоріли, у зв`язку з чим вони не змогли відновити документи та отримати паспорта громадян України.

Встановлення факту постійного проживання батька заявника ОСОБА_2 на території України ОСОБА_1 необхідно для отримання паспорту громадянина України.

Факт постійного проживання батька заявника на території України в певний час, до 24.08.1991 року підтвердити свідки: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , письмові пояснення яких долучено до матеріалів справи.

Згідно положень ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Вказане завдання превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до п. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Допустимими за змістом частини першої статті 78 ЦПК України є докази, одержані в порядку, встановленому законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Нормами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення

У відповідності до пункту 7, статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

З указаного вбачається, що законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться і факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

В силу положень Закону України «Про громадянство України», Указу Президента України від 27 березня 2001 року «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», рішенням суду може підтверджуватись факт проживання особи на території України за станом на певну календарну дату або у певний період.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України» визначено, що громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 чи 13.11.1991.

Відповідно до пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215 (далі Порядок), із змінами, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13.11.1991, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991.

Крім цього,статтею 8 Закону України «Про громадянство України»особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповно рідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24.08.1991 р. на території, яка стала територією України відповідно доЗакону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

У пункті 44 наведеного Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 2, статті 6 Закону України «Про громадянство України», одною з підставою набуття громадянства України є територіальне походження.

Вирішити даний спір в позасудовому порядку не представляється можливим, оскільки орган ДМС відмовив заявнику в видачі паспорта громадянина України, через відсутність підтверджуючих документів про походження її батька з України.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, факт постійного проживання батька заявника на території України по 24 серпня 1991 року підтверджується дослідженими судом матеріалами справи, необхідність встановлення даного факту підтверджена, тому заявлені вимоги підлягають задоволенню, як законно обґрунтовані та підтверджені документально.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303,304,313-314,315, 319 ЦПК України суд -

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Московський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про встановлення факту що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", в м. Харкові.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення.

Суддя Майстренко О.М.