Дата документу 22.11.2023 Справа № 331/1074/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/1074/23 Головуючий у 1-й інстанції: Антоненко М.В.
Провадження №22-ц/807/2234/23 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В., Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління Акціонерне товариство «Ощадбанк», Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання протиправною відмови у проведенні реструктуризації та зобов`язання Акціонерне товариство «Ощадбанк» провести реструктуризацію за договором про іпотечний кредит, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк», Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання протиправною відмови у проведенні реструктуризації та зобов`язання АТ «Ощадбанк» провести реструктуризацію за договором про іпотечний кредит № 657 від 25 вересня 2007 року.

В обґрунтування позову позивачі зазначили, що між ОСОБА_1 та АТ «Державний Ощадний Банк України» було укладено кредитний договір від 25 вересня 2007 року №657, за умовами якого вона отримала кредитні кошти в розмірі 28 000,00 доларів США з терміном повернення до 25 вересня 2027 року під 12,5% річних. Кредитні кошти були отримані для купівлі квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка була передана в іпотеку за договором іпотеки від 25 вересня 2007 року, посвідчений Бургазли І.І., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу за реєстраційним №5792.

25 вересня 2007 року між ОСОБА_2 та АТ «Державний Ощадний Банк України» було укладено договір поруки № 657-1Н згідно з яким ОСОБА_2 зобов`язувався відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язань за вищевказаним кредитним договором № 657 від 25 вересня 2007 року.

У травні 2015 року АТ «Держаний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. У жовтні 2015 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із зустрічним позовом про визнання кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки недійсними.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2018 року, яке було залишено без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 16 січня 2019 року задоволено позов ПАТ «Державний ощадний банк Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 657 від 25 вересня 2007року. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором про іпотечний кредит № 657 від 25 вересня 2007 року у розмірі 22416,27 доларів США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 2272, 11 США, пені за прострочення сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 101, 81 доларів США, 46, 81 доларів США пені за прострочення сплати кредиту, 21,10 доларів США 3 % річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом, 9, 72 доларів США 3% річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом, 9,72 доларів США 3% річних за прострочення сплати кредиту та 4872 грн судового збору. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 15 квітня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Запорізького апеляційного суду від 16 січня 2019 року в частині вирішених позовних вимог ПАТ « Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по відсотках, пені та 3% річних скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 25 листопада 2020 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором про іпотечний кредит № 657 від 25 вересня 2007 року у розмірі 34 867, 82 доларів США, в тому числі: 22416, 27 доларів США заборгованість по кредиту, по відсоткам в сумі 785 доларів США 49 центів, заборговність за пенею 12 доларів США 97 центів, 3% річних на прострочені суми в розмірі 19 доларів США 92 центів, а всього 818 доларів США 38 центів.

30 червня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до АТ «Державний ощадний банк України» спільну заяву (вх.№51 від 06 липня 2021 року) про проведення реструктуризації заборгованості кредиту згідно пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», разом з необхідними додатками до вказаної заяви.

22 вересня 2022 року АТ «Ощадбанк» було письмово відмовлено в проведенні реструктуризації з тих підстав, що станом на 01 січня 2014 року у позичальника обліковувалась заборгованість за відсотками в розмірі 244,95 доларів США, що суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування».

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вважає вказану відмову незаконною, в зв`язку з чим і звернулися до суду з вказаним позовом в якому просили суд визнати протиправною відмову Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» у наданні реструктуризації за договором про іпотечний кредит № 657 від 25 вересня 2007 року, укладеному між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 в порядку передбаченому Законом України «Про споживче кредитування» в редакції змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13 квітня 2021 року № 1381-ІХ. Зобов`язати Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» провести реструктуризацію за договором про іпотечний кредит № 657 від 25 вересня 2007 року, укладеному між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 в порядку передбаченому Законом України «Про споживче кредитування» в редакції змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13 квітня 2021 року № 1381-ІХ.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2023 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено.

Визнано протиправною відмову Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» у наданні реструктуризації за договором про іпотечний кредит № 657 від 25 вересня 2007 року, укладеному між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 в порядку передбаченому Законом України «Про споживче кредитування» в редакції змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13 квітня 2021 року № 1381-ІХ.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» провести реструктуризацію за договором про іпотечний кредит № 657 від 25 вересня 2007 року, укладеному між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 в порядку передбаченому Законом України «Про споживче кредитування» в редакції змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13 квітня 2021 року № 1381-ІХ.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь держави судовий збір у розмірі 2 147,20 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог. Стягнути у рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 3 220,80 грн.

На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми права, а саме пункт 7 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування"; норми Закону N 1381-IX; статті 13, 234 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Судом не враховано, що позивачами не надано належних та допустимих доказів, які б переконливо свідчили про безумовне право у боржників на реструктуризацію заборгованості за договором про іпотечний кредит на підставі Закону України «Про споживче кредитування». Договір про іпотечний кредит за своїм змістом, по своїй суті не є споживчим кредитом, а іпотечним житловим кредитом, тому правовідносини між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 , які виникли в умовах укладеного між ними договору про іпотечний кредит № 657 від 25.09.2007, не можуть поширюватися вимоги пункту 7 розділу 1V «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування». Обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, в тому числі у разі відсутності станом на 01 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 01 січня 2014 року ( крім простроченої заборгованості зі сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору сплив після 01 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково ( у строк до 01 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації. Станом на 01.01.2014 за договором про іпотечний кредит № 657 від 25.09.2007 обліковувалась заборгованість за процентами у сумі 244, 95 доларів США, що підтверджується розрахунком відсотків за користування кредитом. Судом не враховано, що однією із умов для проведення реструктуризації є те, що предмет іпотеки житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна, проте з матеріалів справи вбачається, що відповідачі у справі розлучилися в серпні 2015 року. ОСОБА_2 проживає в іпотечній квартирі та має у власності інше житлове нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 в іпотечній квартирі не проживає, а проживає разом із своїм чоловіком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 , частина якої належить йому на праві власності, окрім того йому також належить на праві власності житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4 . Позивачами разом із заявою не були подані всі необхідні офіційні документи, зазначені в Законі № 1381-1X, які дали б можливість визначити склад сім`ї боржників та відповідно сукупно їх майновий стан, а саме відсутні довідки про склад сім`ї, розширена інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї, довідки про зареєстроване та фактичне місце проживання позивачів, тому твердження суду першої інстанції про надання всіх необхідних документів є помилковим. Відповідно до підпункту 3 пункту 7 розділу 1V «Прикінцеві та перехідні положення «Закону України «Про споживче кредитування» законодавець встановив два варіанти строків для позичальника на звернення до кредитора із заявою про реструктуризацію зобов`язань у випадку наявності у суді відкритого виконавчого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду. Боржником пропущено строк на подання заяви про реструктуризацію, оскільки станом на 23.04.2021 було вже наявне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.08.2018 у справі № 333/3246/15-ц про стягнення з позивачів заборгованості за кредитом в іноземній валюті, яке набрало законної сили 25.11.2020. Отже, суд помилково встановив протиправність відмови у проведенні реструктуризації та зобов`язання АТ «Ощадбанк» провести реструктуризацію, оскільки такі висновки суду є передчасними.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їхні представники, адвокати Ємець А.Ю. Працевитий Г.О., будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, судової повістки, довідкою Запорізького апеляційного суду про доставку судової повістки в електронний кабінет представникам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , адвокатам Ємець А.Ю., Працевитому Г.О. ( т. 2а.с.14-16) до апеляційного суду не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, будь яких клопотань про відкладення розгляду справи не надали.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

При цьому, колегія суддів зауважує, що Європейський суд з прав людини у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" ("Alimentaria Sanders S.A. v. Spain", рішення від 7 липня 1989 року, заява №11681/85, п. 35) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд виходить з того, що якщо сторони та/або їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Оскільки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їхні представники, адвокати Ємець А.Ю., Працевитий Г.О., були належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), апеляційний суд вважає за потрібне розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ..

При цьому, колегія суддів не розглядає клопотання представника ОСОБА_1 , адвоката Працевитого Г.О. про відкладення розгляду справи, оскільки клопотання надійшло до Запорізького апеляційного суду 22 листопада за вх. № 15643 о 9 годині 45 хвилин ( т. 2 а.с.20 ), тобто після закінчення розгляду справи апеляційним судом, оскільки розгляд даної справи було призначено на 22 листопада на 9 годину 20 хвилин.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частні або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії банку щодо відмови у проведенні реструктуризації позбавили позивачів їх гарантованого законом права на проведення реструктуризації зобов`язання за кредитним договором в іноземній валюти, тому права позивачів підлягають поновленню шляхом визнання протиправною відмови у проведенні реструктуризації та зобов`язання провести реструктуризацію відповідно до Закону N 1381-IX.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що 25 вересня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», яке змінило назву на АТ «Державний Ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено Договір про іпотечний кредит №657 на суму 28 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,5 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором (т. 1 а.с.9-13).

Згідно з п. 1.2 Кредитного договору, кредит надається на 240 місяців з терміном остаточного погашення не пізніше 25 вересня 2027 року на придбання двохкімнатної квартири, за договором купівлі-продажу від 25 вересня 2007 року, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.1.5 Кредитного договору та Додатком до кредитного договору «Розрахунок ануїтетних платежів» встановлено що щомісячний платіж по кредиту становить 328,00 доларів США шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань, починаючи з 25 жовтня 2007 року на відповідні позичкові рахунки позичальника. Сплату останнього ануїтетного платежу здійснити до 25 вересня 2027 року.

25 вересня 2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Державний ощадний банк України», яке змінило найменування на АТ «Державний ощадний банк України» та боржником ОСОБА_1 було укладено Договір поруки № 657-1п (т. 1 а.с.14-16).

Відповідно до п.1.1 Договору поруки, поручитель ОСОБА_2 зобов`язується перед Кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобовязання за Кредитним договором № 657 від 25 вересня 2007 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому.

25 вересня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», яке змінило та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір №657-іф, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. за №5792 (т. 1 а.с.17-19).

Згідно з п. 1.2 Іпотечного договору, предметом іпотеки за цим Договором є нерухоме майно, а саме: квартира (реєстраційний номер 20385780), загальною площею 42,91 кв.м., житловою площею 27,48 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з п.1.3 Іпотечного договору, право власності Іпотекодавця на нерухоме майно підтверджується: Договором купівлі-продажу, посвідчений 25 вересня 2007 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. за реєстровим номером 5790.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов договору про іпотечний кредит АТ «Ощадбанк» звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитом.

01 жовтня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ « Ощадбанк» про визнання кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки недійсними.

23 серпня 2018 року рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі №333/3246/15-ц за позовом АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було достроково стягнуто кредитну заборгованість за кредитним договором від 25 вересня 2007 року №657 в сумі 22 416,27 дол. США- заборгованість за кредитом, 2 272,11 дол. США заборгованість за відсотками, 101,81 дол. США - за пенею, 46,81 дол. США- за прострочення кредиту, 21,10 дол. США - 3% річних та 4 872,00 грн судового збору, що є в загальному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень. У задоволенні зустрічного позову відмовлено. ( т. 1 а.с. 131-136).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 16 січня 2019 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін ( т. 1 а.с.137-143).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Запорізького апеляційного суду від 16 січня 2019 року в частині вирішення позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по відсотках, пені та 3% річних скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду залишено без змін .

Постановою Запорізького апеляційного суду від 25 листопада 2020 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2018 року в частині стягнення заборгованості по відсотках, пені та 3% річних змінено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ « Ощадбанк» 785, 49 доларів США заборгованість за відсотками, 12,97 дол. США заборгованість за пенею, 19,92 дол. США 3% річних за прострочення суми ( т. 1 а.с. 23-28).

06.07.2021 до Банку надійшла заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо проведення реструктуризації заборгованості за кредитним договором № 657 від 25 вересня, згідно вимог п. 7 розділу 1V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України « Про споживче кредитування».

АТ «Державний ощадний банк України» 22 вересня 2022 року за № 107.20-1299/29730/2022-07 відмовив у задоволенні заяви щодо проведення реструктуризації заборгованості за зазначеним кредитним договором у зв`язку з тим, що станом на 01 січня 2014 року за кредитним договором № 657 від 25 вересня 2007 року обліковувалась заборгованість за відсотками в сумі 244, 95 доларів США, що суперечить вимогам п. 7 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» ( т. 1 а.с. 22).

Відповідно до ст. 11 Закону України « Про захист прав споживачів» ( в редакції що діяла на час укладення про іпотечний кредит) договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти ( споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Частиною 7 статті 11 Закону України « Про захист прав споживачів» зазначається, що позичальник не має права відкликати згоду щодо: споживчих кредитів, забезпечених іпотекою; споживчих кредитів на придбання житла.

Закон України від 13.04.2021 № 1381-1X «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» передбачає реструктуризацію кредитів, укладених в іноземній валюті, забезпечення за якими виступає житлова нерухомість.

Таким чином, Закони України « Про споживче кредитування» та « Про захист прав споживачів» передбачають, що споживчим кредитом може бути іпотечний кредит, укладений з фізичною особою на купівлю чи під заставу житлової нерухомості.

В постанові Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 409/1398/18 зазначено, що договір про іпотечний кредит, який було укладено з АТ «Ощадбанк» регулюється положеннями Закону України « Про захист прав споживачів» та Закону України « Про споживче кредитування».

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, що іпотечний кредитний договір не є споживчим кредитним договором, а тому ОСОБА_1 не мала права на подання заяви про реструктуризацію кредиту в порядку Закону України « Про споживче кредитування».

Стаття 3 Закону України "Про споживче кредитування" визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про споживче кредитування" кредитодавець має право проводити за погодженням із споживачем реструктуризацію зобов`язань за договором про споживчий кредит.

Реструктуризація зобов`язань за договором про споживчий кредит - це зміна істотних умов договору про споживчий кредит, що здійснюється кредитодавцем на договірних умовах із споживачем і впливає на умови та/або порядок повернення такого кредиту.

23 квітня 2021 року набрав чинності Закон N 1381-IX і розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" доповнено пунктом 7.

Відповідно до підпунктів 1-2 пункту 7 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, у разі: наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; відсутності станом на 01 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 01 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 01 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 01 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації; виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно з статтею 5 Закону України "Про іпотеку" у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом "г" частини першої статті 121 Земельного кодексу України.

Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов:

- предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі).

Відповідно до підпункту 3 пункту 7 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім таких випадків:

- у разі смерті позичальника (або особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) протягом строку, передбаченого абзацом першим цього підпункту, спадкоємець, до якого перейшли права та обов`язки позичальника, може подати заяву про проведення реструктуризації протягом двох місяців з дня одержання відповідного свідоцтва про право на спадщину;

- у разі наявності на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі;

- у разі залучення позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) у встановленому законодавством порядку до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у період, що припадає на тримісячний строк з дня набрання чинності цим пунктом, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня завершення такого залучення.

У разі пропуску позичальником строків, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом.

Відповідно до абзацу 2 підпункту 3 пункту 7 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" законодавець встановив два варіанти строків для позичальника на звернення до кредитора із заявою про реструктуризацію зобов`язань у випадку наявності у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили:

- заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності пунктом 7 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування", але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі.

У відповідності до ч. 4 п. 7 розділу 1V « Прикінцевих та періхідних положень Закону України « Про споживче кредитування» у заяві про проведення реструктуризації зазначаються:

прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) позичальника;

найменування кредитодавця (повне або скорочене);

інформація про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява;

інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника);

інформація про всі наявні у власності позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса);

інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання майнового поручителя та про всі наявні у його власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса), - у разі наявності майнового поручителя;

документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї - на вимогу кредитора), розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя)..

Заявник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві про проведення реструктуризації інформації. У разі якщо заявник не зазначив у заяві про проведення реструктуризації об`єкт нерухомого майна, віднесений до об`єктів житлового фрнду, що на момент підписання заяви належав на праві власності позичальнику ( особі, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майновому поручителю, або заявник зазначив недостовірну інформацію про зареєстроване на момент підписання заяви місце проживання позичальника ( особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, то в разі встановлення однієї з цих обставин судом або в разі підтвердження одї з таких обставин наявними у кредитора офіційними документами (виданими суб`єктами, уповноваженими відповідно до закону видавати такі документи), це є підставою для відмови у проведенні передбаченої цим пунктом реструктуризації, Якщо реструкуризацію відповідно до цього пункту проведено, це є підставою для відновлення грошових зобов`язань позичальника, які існували станом на день, що передував дню проведення такої реструктуризації, із зменшенням таких грошових зобов`язань на суми сплачених з дня проведення реструктуризації платежів.

У разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених в цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом.

Частиною третьою статті 12 та частиною першою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів).

Пунктом 1.5 договору визначено, що позичальник зобов`язується щомісячно до останнього числа місяця, наступного за звітним, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтетними платежами в сумі 328 доларів США шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань, починаючи з 25 жовтня 2007 року на відповідні позичкові рахунки позичальника. Сплату останнього ануїтетного платежу здійснити до 25 вересня 2027 року.

Відповідно до пункту 1.6.1.1 договору, нарахування процентів здійснюється, починаючи з дня видачі кредиту до закінчення строку, вказаного в пункті 1.2 договору. Проценти нараховуються на фактичний залишок заборгованості за кредитом. Сплата процентів здійснюється позичальником з першого дня по останній день платіжного періоду включно ( під платіжним періодом розуміється період, в якому позичальник повинен сплатити черговий платіж згідно графіку погашення і дорівнює 30дням).

Як вбачається з розрахунку суми заборгованості за кредитним договором № 657 від 25 вересня 2007 року укладеному між АТ « Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 станом на 01 січня 2014 року за зазначеним кредитним договором обліковувалась заборгованість за процентами у сумі 244, 95 доларів США ( т. 1 а.с. 115), що також підтверджується розрахунком відсотків за користування кредитом при подачі позовної заяви в 2015 році до Комунарського районного суду м. Запоріжжя про солідарне стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитом. Так за період з 23 грудня 2013 року по 31 грудня 2013 року, тобто станом на 01 січня 2014 року сума несплачених (прострочених) відсотків складає 237, 18 доларів США. За період з 01 січня 2014 року по 28 січня 2014 року нараховано 228,03 доларів США, у зв`язку з чим сума прострочених відсотків складає 465,21 дол. США. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2018 року було встановлено, що ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за договором про іпотечний кредит від 25 вересня 2007 року № 657 належним чином не виконувала, у зв`язку з чим 27 березня 2015 року за вих. № 412811/20 банк направив на адресу боржників досудову вимогу про погашення заборгованості у тридцятиденний строк в загальній сумі 23129.92 доларів США. Цим же рішенням з солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було достроково на користь банку стягнуто кредитну заборгованість за договором про іпотечний кредит від 25 вересня 2007 року №657 в сумі 22 416,27 доларів США - заборгованості за кредитом, 2 272,11 доларів США - заборгованості за відсотками, 101,81 доларів США - за пенею, 46,81 доларів США - за прострочення кредиту, 21,10 доларів США -3% річних та 4 872,00 грн судового збору.

Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором, мала прострочену заборгованість, що й було підставою для направлення банком вимоги від 27 березня 2015 року про дострокове погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит від 25 вересня 2007 року №657, а в подальшому звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки вимога банку про погашення заборгованості боржниками виконана не була.

Отже, станом на 01 січня 2014 року за договором про іпотечний кредит № 657 від 25 вересня 2007 року, відповідно до розрахунку заборгованості наданого банком, обліковувалась прострочена заборгованість за процентами у сумі 244,95 доларів США, позивачі не надали доказів їх погашення на день подачі заяви про проведення реструктуризації, тому відповідно до підпункту 1 пункту 7 Розділу 1V Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» їх кредитні зобов`язання не підлягали реструктуризації й, відповідно відповідачем правомірно відмовлено у її проведенні.

Крім того, як було зазначено вище відповідно до підпунктів 1-2 пункту 7 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" обов`язковій реструктуризації виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно з статтею 5 Закону України "Про іпотеку" у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом "г" частини першої статті 121 Земельного кодексу України.

Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов:

- предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, що предметом іпотеки є двокімнатна квартира загальною площею 42,91 кв. м житловою площею 27,45 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності в рівних частках, оскільки була придбана колишнім подружжям під час шлюбу.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2015 року у справі № 332/3091/15-ц, яке набрало законної сили 11 вересня 2015 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

За даними реєстру речових прав на нерухоме майно ( інформація № 263553150 від 29 червня 2021 року) вищезазначена квартира, яка є предметом іпотеки залишається за позичальником ОСОБА_1 .

У заяві на реструктуризацію від 30 червня 2021 року позичальник ОСОБА_1 вказує, що вона фактично проживає разом з чоловіком ОСОБА_3 та сином ОСОБА_4 (батьком якого є ОСОБА_2 ) за адресою: АДРЕСА_3 , частина якої належить на праві власності чоловікові ОСОБА_3 , що підтверджується доданою до заяви інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 263800211 від 30 червня 2021 року. Окрім частини даної квартири, ОСОБА_3 також належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4 . У той же час за місцезнаходженням предмета іпотеки у квартирі за адресою : АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_2 (фінансовий та майновий поручитель) разом з дружиною ОСОБА_5 та сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( т. 1 а.с. 20-22).

При цьому, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 263553539 від 29 червня 2021 року за ОСОБА_2 зареєстрована на праві спільної власності квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, зі змісту заяви про реструктуризацію від 30 червня 2021 року, яка підписана ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та адресована АТ « Державний ощадний банк України» вбачається, що у квартирі, яка є предметом іпотеки за адресою: АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_2 (фінансовий та майновий поручитель) разом з дружиною ОСОБА_5 та сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має на праві власності інше житлове майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 в іпотечній квартирі не проживає, а разом із своїм чолівіком ОСОБА_3 та сином від першого шлюбу проживає за адресою: АДРЕСА_3 , частина якої на праві власності належить її чоловіку.

Таким чином, відсутні підстави вважати про виконання однієї із обов`язкової умови, передбаченої законом для проведення реструктуризації, що предмет іпотеки житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання ОСОБА_2 ( майнового поручителя), за умови відсутності у його власності іншого житлового нерухомого майна.

Позивачами разом з заявою не були подані всі необхідні офіційні документи, зазначені у Законі № 1381-1X, які дали б можливість на підставі офіційних даних визначити склад сім`ї боржників та відповідно сукупно їх майновий стан, а саме: відсутні довідки про склад сім`ї, розширена інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї, довідки про зареєстроване та фактичне місце проживання позивачів, до заяви не додано докази про розірвання шлюбу позивачів, додані до заяви документи не містили інформації про розподіл майна подружжя, до заяви не додані документи про укладення нового шлюбу, як позичальником так і поручителем, що унеможливлює зробити висновок про наявність на праві спільної сумісної власності іншого житлового майна у позичальника ОСОБА_1 , відповідно банк керувався наявними документами та інформацією наданою їм позивачами до заяви, тому висновки суду першої інстанції про надання всіх необхідних документів є помилковими.

Помилковим є також висновки суду про необхідність надання розширеної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно тільки стосовно повнолітніх членів сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) так як у переліку необхідних документів зазначено: « стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця ( позичальника та/або майнового поручителя)».

Довідки про склад сім`ї позивачів виданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради, матеріали справи не містять.

Зважаючи на ненадання позивачами необхідних для проведення реструктуризації документів,відповідач звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом.

Таким чином, позивачами не надано належних та допустимих доказів, які б переконливо свідчили про безумовне право у боржників на реструктуризацію заборгованості за договором про іпотечний кредит на підставі Закону України « Про споживче кредитування».

З огляду на вказане в банку були відсутні підстави для проведення реструктуризації в порядку та на умовах, передбачених Законом України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-1X від 13 квітня 2021 року відповідно до поданої позивачами заяви та наданих ними документів.

Отже, підстав вважати позовні вимоги підставними у суду першої інстанції не було, як і не було підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги, що позивачами пропущено строк подання заяви про реструктуризацію, оскільки станом на 23 квітня 2021 року було наявне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2018 року у справі № 333/3246/15-ц про стягнення з позивачів заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, яке набрало законної сили, не заслуговують на увагу. Позивачі мали право звернутися із заявою до банку про обов`язкову реструктуризацію боргу у визначені пунктом 7 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" строки, тобто протягом трьох місяців з дня набрання чинності цього закону, оскільки рішення у справі № 333/3246/15-ц, яким вирішено спір про розмір заборгованості за договором, про реструктуризацію зобов`язань за яким просили позивачі, набрало законної сили 25 листопада 2020 року, тобто до набрання чинності положеннями відповідного закону, які давали право на реструктуризацію. Позивачі з відповідною заявою звернулися 06 липня 2021 року, тобто в межах тримісячного строку з дня набрання чинності законом.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки її аргументи є частково виправданими.

Рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню в порядку п.п. 1-3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивачів звільнено від сплати судового збору у відповідності до положень Закону України «Про захист прв споживачів» сплачений Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3220, 80 грн ( платіжна інструкція № 7102 від 02 жовтня 29023 року) ( т. а.с. 236) слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2023 року у цій справі скасувати. Ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк», Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання протиправною відмови у проведенні реструктуризації та зобов`язання Акціонерне товариство «Ощадбанк» провести реструктуризацію за договором про іпотечний кредит № 657 від 25 вересня 2007 року відмовити.

Компенсувати Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» (. пр. Соборний, 48, м. Запоріжжя, 69063, р/р НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання апеляційного скарги у розмірі 3220,80 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 28 листопада 2023 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С. Маловічко С.В.