Справа №489/934/23
Провадження №2-о/489/59/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Войтенко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Швейнова Наталя Сергіївна, Миколаївська міська рада

встановив.

Заявник звернувся до суду з заявою, якою просив суд: встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 зі спадкодавицею ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини. Мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, з квартири АДРЕСА_1 . Спадкоємцем першої черги є він, інші спадкоємці відсутні. Протягом десяти останніх років його мати дуже хворіла, потребувала постійного догляду і лікування. Тому він постійно проживав у спадковій квартирі разом з матір`ю, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, купували продукти харчування, оплачували комунальні та інші платежі. Після смерті матері він отримав свідоцтво про її смерть, оплатив послуги з похованням. Звернувшись до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Швейнової Н.С. з заявою про прийняття спадщини. Проте,отримав роз`яснення від нотаріуса, в якому йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки пропустив шестимісячний строк для звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою та надати докази на підтвердження факту спільного проживання зі спадкодавицею на час відкриття спадщини. Факт його постійного проживання з матір`ю на час відкриття спадщини підтверджується актом складеним та підписаним сусідами та посвідченим головою ОСББ.

Ухвалою суду від 10.03.2023, заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до судового засідання в порядку окремого провадження, витребувано докази.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Заявник при подачі заяви просив про розгляд справи за його відсутності. Заяву підтримує.

Від представника ММР та приватного нотаріуса Швейнової Н.С. надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутністю.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі продажу від 06.03.1991, посвідченого державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори Барськовою Л.Є. , зареєстрованого в реєстрі за № 1-998 та в ММБТІ 07.05.1999 за реєстровим № 16609.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на квартиру АДРЕСА_1 .

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , вбачається, що ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Заявник зазначає, що він є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Інші спадкоємці відсутні.

Заявник зазначає, що він звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Швейнової Н.С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Швейновою Н.С. надано роз`яснення чинного законодавства від 22.02.2023 за вих. № 26/01-16, відповідно до якого заявнику роз`яснено, що прийняти спадщину можна або подавши відповідну заяву протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, або підтвердивши постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), сформованого 22.02.2023, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень ч.1 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом ч.2 ст.315 ЦПК України наведений в ч.1 цієї статті перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядаються судом, не є вичерпним, оскільки в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем, для прийняття спадщини має подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Положеннями ч.ч.1, 6 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно- територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою.

Аналіз наведених норм права дозволяє сформулювати суду висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, своєчасного, повного, безумовного прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього.

Частина третя статті 1168 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного (позиція Верховного суду у справі №355/832/17 від 10.04.2020).

Судом при розгляді даної справи приймається до уваги те, що норми ст.ст.15, 16 ЦК України не містять посилань на обмеження захисту в суді цивільного права чи інтересу у спосіб, що встановлений законом. В даному випадку у спосіб, встановлений п.5 ч.2 ст.293, ч.2 ст.315 ЦПК України, шляхом встановлення факту, від якого залежить виникнення у заявника ОСОБА_1 права на спадкування за законом, після смерті спадкодавиці ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими доказами, показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Заявник в своєї заяві зазначає, що протягом десяти останніх років його мати дуже хворіла, потребувала постійного догляду і лікування. Тому він постійно проживав у спадковій квартирі разом з матір`ю, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, купували продукти харчування, оплачували комунальні та інші платежі. Після смерті матері він отримав свідоцтво про її смерть, оплатив послуги з похованням. Факт його постійного проживання з матір`ю на час відкриття спадщини підтверджується актом складеним та підписаним сусідами та посвідченим головою ОСББ.

Відомостей про наявність спадкоємців ОСОБА_2 , які мають право на спадкування за законом у першу, другу та третю черги, крім заявника ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.

ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги після смерті своєї матері.

На момент відкриття спадщини заявник був зареєстрований в АДРЕСА_2 .

Згідно Акта підтвердження постійного проживання із спадкодавцем від 01.03.2023, підписаного свідками та завіреного головою правління ОСББ «Курон», ОСОБА_1 постійно проживав зі своєю матір`ю ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 постійно хворіла, була безпорадною, потребувала лікування та постійного догляду, який здійснював її син ОСОБА_1 до дня її смерті. У них були тісні родинні стосунки, вони разом вели господарство, мали спільний бюджет. ОСОБА_1 надавав своїй матері матеріальну допомогу, купував ліки, продукти харчування, усе необхідне для життя, ніс витрати на оплату комунальних та інших платежів.

Таким чином, з досліджених доказів вбачається, що на момент відкриття спадщини ОСОБА_1 хоча і був зареєстрований не за місцем реєстрації його матері, але фактично проживав з нею за адресою: АДРЕСА_3 протягом тривалого часу та на момент її смерті.

На підставі викладеного, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому, а також кожному доказу окремо, суд приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_5 в частині встановлення факту його постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто станом на 24 травня 2021 року.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Швейнова Наталя Сергіївна, Миколаївська міська рада - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавицею ОСОБА_2 станом на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНКОПП НОМЕР_3 .

Заінтересовані особи:

Миколаївська міська рада, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Швейнова Наталя Сергіївна, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Адмірала Макарова, 5

Повний текст судового рішення складено «25» травня 2023 року.

Суддя Н.О. Рум`янцева