Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/531/22
Провадження № 2/506/26/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.05.2023 року с.м.т. Окни
Красноокнянський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Чеботаренко О.Л.
секретаря судового засідання Яцькова К.О.
відповідача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Окни питання про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Окнянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про оспорювання батьківства,
Позивач та його представник адвокат Осокін С.Ю. в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, однак від представника позивача адвоката Осокіна С.Ю. надійшло клопотання про проведення судового засідання та розгляд питання щодо стягнення з відповідача судових витрат у відсутність сторони позивача /а.с.120/.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Окнянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність /а.с.31-32, 50-51/.
Тому заява про ухвалення додаткового рішення розглянута у відсутність позивача, його представника та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України.
Відповідач в судовому засіданні заперечувала щодо заявленого розміру для стягнення з неї судових витрат, мотивуючи тим, що заявлена сума занадто велика, однак зазначила, що визнає вимоги сторони позивача про стягнення судових витрат у розмірі однієї третини заявленої суми.
Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, заслухавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача.
Згідно з ч.1, п.1 та п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У відповідності до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Ч.8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Так, відповідно до ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У такому випадку суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.270 ЦПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення увалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 18.04.2023 року уточнений позов ОСОБА_2 задоволено повністю та виключено з актового запису №65 від 08.04.2015 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Красноокнянському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як про батька дитини ОСОБА_3 , а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 496,20 грн..

В ході судового розгляду представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат, у тому числі, витрат на професійну правничу допомогу, розрахунок якої зобов`язався надати у визначені Цивільним процесуальним кодексом України строки.

Заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення з доказами понесених позивачем судових витрат надійшла до суду 21 квітня 2023 року, тобто в межах строку, визначеного ч.8 ст.141 ЦПК України.

Так, між ОСОБА_4 , який, згідно свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, є адвокатом та позивачем ОСОБА_2 було укладено договір про надання правової допомоги від 30.09.2022 року (далі Договір), згідно з п.2 якого ОСОБА_2 довіряє адвокату Осокіну С.Ю., вести його справи в усіх судових установах України зі всіма правами, наданими Законом позивачу, відповідачу, третій особі, потерпілому, стягувачу, боржнику, зокрема з правом подачі в його інтересах і від його імені позову, з правом повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання позову, зміни предмету позову, укладення мирової угоди, оскарження рішення суду, зокрема з правом витребування яких-небудь документів по предмету позову з установ, організацій, підписання заяв, у тому числі і позовних, пов`язаних з цим дорученням, здійснювати захист його інтересів по іншим справам.

Пунктом 3 Договору встановлено, що ОСОБА_2 зобов`язується за виконання роботи за цим дорученням сплатити адвокату Осокіну С.Ю. гонорар, виходячи з розрахунку 2500 грн. за участь в кожному судовому засіданні та 2500 грн. за 1 годину роботи поза приміщенням суду.

Представник позивача просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 судові витрати, надавши розрахунок розміру судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом цивільної справи за його позовом. Так, у розрахунку зазначено, що до стягнення підлягають: витрати на правову допомогу станом на день подачі позовної заяви у сумі 10 000 грн.; оформлення уточненої позовної заяви 1 година - 2500 грн.; участь у судових засіданнях - 05.04.2023 року та 18.04.2023 року 2 судових засідання х 2500 грн. = 5000 грн.

Таким чином, всього станом на 21.04.2023 року витрати позивача на правову допомогу, на думку представника позивача, складають 10000 грн.+2500 грн. +5000 грн. = 17500 грн. Крім цього, представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на проведення судової генетичної експертизи у сумі 12830 грн., а всього 30330 грн, а також сплачений позивачем судовий збір в сумі 2977,20 грн.

Що стосується суми стягнення судових витрат станом на день подачі позову у розмірі 10 000 грн., то згідно з розрахунком розміру компенсації витрат ОСОБА_2 , долученим до первинної позовної заяви, вона складається з таких послуг:

надання усних правових консультацій 1 година (30.09.2022 р.);

оформлення договору про надання правової допомоги 1 год. (30.09.2022 р.);

оформлення позовної заяви 2 години (03.10.2022 р.);

всього: 4 години х 2500 грн. = 10 000 грн.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Разом з тим, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 року в справі №362/3912/18 (провадження №61-15005св19), від 31.07.2020 року у справі №301/2534/16-ц (провадження №61-7446св19), додатковій постанові Верховного Суду від 19.11.2020 року в справі №734/2313/17 (провадження №61-7550св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18), додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19).

Суд погоджується з думкою відповідача щодо завищеного розміру заявленої суми гонорару адвоката та судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та вважає за необхідне їх зменшити.

Таким чином суд, розподіляючи витрати на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи (вивчення норм законодавства, обсягу доказів, підготовка додаткових пояснень, участь в судових засіданнях), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, суд вважає за можливе зменшення їх розмір та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11250 (одинадцять тисяч двісті п`ятдесят) грн.

Так, суд враховує надання представником позивача адвокатом Осокіним С.Ю. послуги з надання усної правової консультації 30.09.2022 року 1 год., вартість якої складає 2500 грн. та оформлення позовної заяви 2 год х 2500 грн., що складає 5000 грн.

Однак суд не погоджується з вимогою сторони позивача про стягнення з відповідача витрат на оформлення договору про надання правової допомоги у розмірі 2500 грн. (1 год.), оскільки, відповідно до п.4 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, що врегульовано нормами матеріального (цивільного) права. Тобто вказаний документ носить суто договірний характер і не є документом правового характеру, спрямованого на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення, по суті не є правовою допомогою позивачу по вказаній конкретній справі, а тому, на переконання суду, тягар оплати за його оформлення не може покладатися на відповідача.

Щодо компенсації витрат за оформлення уточненої позовної заяви в сумі 2500 грн. (1 год.), суд вважає, що заявлена сума витрат завищена та приходить до висновку про необхідність зменшення розміру стягнення за дану послугу з 2500 грн. на 1250 грн.. При цьому, суд враховує, що уточнена заява по суті містить лише зменшення позовних вимог, а не зміну предмету позову та правової позиції по справі, коли адвокату необхідно вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтовує свої вимоги, та інші обставини, і тому суд вважає, що оформлення уточненої позовної заяви не вимагало великого обсягу юридичної і технічної роботи. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду від 13 лютого 2019 року по справі № 756/2114/17 (провадження № 61-10774св18).

Щодо витрат за участь представника позивача у судових засіданнях, то суд зазначає наступне.

Так, в розрахунку вказані витрати в сумі 5000 грн за участь адвоката у двох судових засіданнях по справі, а саме: 05.04.2023 р. та 18.04.2023 р. 2 судових засідання х 2500 грн. = 5000 грн.

При цьому суд зауважує, що у судовому засіданні 05 квітня 2023 року була оголошена перерва до 18 квітня 2023 року за клопотанням представника позивача адвоката Осокіна С.Ю. для складання уточненої позовної заяви після оголошення у судовому засіданні висновку експерта №60 судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи від 13.03.2023 року.

Разом з тим, представник позивача адвокат Осокін С.Ю. зареєстрований в підсистемі «Електронний суд» системи ЄСІТС, має доступ до електронної справи №506/531/22, в якій містяться відскановані документи по даній справі, зокрема, висновок експерта №60 судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи від 13.03.2023 року, який був зареєстрований та долучений до електронної справи 21.03.2023 року, однак представник позивача адвокат Осокін С.Ю. не скористався можливістю заздалегідь ознайомитись із вказаним висновком експерта до судового засідання, призначеного на 05.04.2023 року, та не підготував уточнену позовну заяву з урахуванням висновку експерта, хоча мав таку можливість, тобто адвокат не використав усі наявні у нього можливості для оперативного ознайомлення з матеріалами справи для здійснення подальших функцій по представництву інтересів свого клієнта, чим збільшив кількість судових засідань, а відтак стягнення оплати з відповідача за участь у цьому засіданні у сумі 2500 грн. не відповідає принципу розумності та справедливості.

Тому суд приходить до висновку, що за участь представника позивача у судових засіданнях по справі судові витрати слід зменшити з 5000 грн. на 2500 грн.- лише за судове засідання 05 квітня 2023 року, а за участь у судовому засіданні 18 квітня 2023 року слід відмовити з вище наведених підстав.

Що стосується витрат на проведення судово-медичної експертизи, суд зазначає таке.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім іншого, витрати пов`язані із проведенням експертизи.

Частиною 6 ст. 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на проведення експертизи встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст.141 ЦПК України. Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до п. 45 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" (далі Постанова), витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести сторона, яка заявила клопотання про проведення судової експертизи, а якщо таке клопотання заявлено двома сторонами, то витрати несуть обидві сторони порівну. Тому в ухвалі про призначення експертизи суд вправі зобов`язати відповідну сторону перерахувати, у тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи експертній установі (судовому експерту, який не є працівником державної спеціалізованої установи) (стаття 7 Закону України "Про судову експертизу"). Після закінчення розгляду справи витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах, визначених статтею 88 ЦПК (ст. 141 ЦПК України в чинній редакції).

Відповідно до п. 35 Постанови, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК (ст. 141 ЦПК України в чинній редакції) та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як встановлено з матеріалів справи, ухвалою суду від 27.12.2022 року за клопотанням позивача у справі було призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, оплату за яку було покладено на позивача ОСОБА_2 .. Згідно з рахунком №216 від 20.02.2023 року, виданого КУ «Одеськие обласне бюро судово-медичної експертизи», якому було доручено проведення вказаної експертизи, вартість за проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи за заявою ОСОБА_2 (Дослідження зразку рідкої крові за стандартною індивідуальною панеллю (код 032)) складає: досліджень 5, ціна 2566 грн, всього (5х2566 грн.) 12830 грн. /а.с.96/. Як вбачається з наданої копії квитанції від 28.02.2023 року позивачем сплачено рахунок за проведення експертизи у сумі 12830 грн. /а.с.97/, тобто за дослідження, які проведені відносно 5 осіб (батько (позивач) ОСОБА_2 , мати (відповідач) ОСОБА_1 та троє дітей ОСОБА_3 , 2015 р.н.; ОСОБА_5 , 2017 р.н. та ОСОБА_6 , 2019 р.р.). Враховуючи, що судом задоволено позов позивача ОСОБА_2 , то з відповідача слід стягнути судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи, однак, враховуючи, що уточнені позовні вимоги позивача стосувались однієї дитини ОСОБА_3 , 2015 р.н., то і витрати щодо проведення експертизи слід задовольнити пропорційно задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 слід стягнути судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи за дослідження відносно трьох осіб (батько (позивач) ОСОБА_2 , мати (відповідач) ОСОБА_1 та дитина ОСОБА_3 , 2015 р.н.), у сумі 3х2566 грн.= 7698 грн., іншу частину вказаних судових витрат покласти на позивача.

Таким чином, враховуючи принцип справедливості та розумності, виходячи з обставин справи, беручи до уваги фінансовий стан сторін по справі, загальний розмір судових витрат, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 18 948 грн. (з них: судові витрати на професійну правничу допомогу 11 250 грн.; судові витрати пов`язані з проведенням судово-медичної експертизи - 7698 грн.).

Що стосується стягнення судового збору, суд вважає, що вказана вимога представника позивача у заяві про стягнення судових витрат заявлена надлишково, оскільки рішенням суду по даній справі від 18.04.2023 року питання щодо розподілу судових витрат по сплаті судового збору вирішено та судовий збір в сумі 496,20 грн. стягнуто з відповідача на користь позивача; при цьому, позивачу роз`яснено про те, що питання щодо повернення надмірно сплаченого судового збору може бути розглянуте судом за відповідним клопотанням позивача.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 260, 270 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача адвоката Осокіна Сергія Юрійовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 судові витрати в сумі 18 948 грн. (з них: судові витрати на професійну правничу допомогу 11 250 грн.; судові витрати,пов`язані з проведенням судово-медичної експертизи 7 698 грн.).

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Відповідно до п.п.15.5) п.1 Перехідних положень ЦПК України, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Красноокнянський районний суд або безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

У зв`язку з перебуванням головуючого по справі судді на лікарняному з 23 травня по 26 травня 2023 року повний текст додаткового рішення складний у перший робочий день після закриття листка непрацездатності - 29 травня 2023 року.

СуддяО. Л. Чеботаренко