КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2-з/947/115/23
УХВАЛА

26.05.2023 року

Київський районний суд м. Одеси в складі головуючого - судді Калініченко Л.В., розглянувши заяву судді Калініченко Л.В. про самовідвід, як головуючого по справі (провадження №2-з/947/115/23) за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про витребування доказів по справі №521/17130/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

26.10.2021 року до Малиновського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя, в якій позивач просить суд в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з ОСОБА_3 на свою користь вартість частки рухомого майна в сумі 517385,50 грн. та судові витрати.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу було розподілено судді Сегеда О.М.

Ухвалою судді Малиновського районного суду міста Одеси від 12.11.2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.

Як вбачається, під час проведення підготовчого судового засідання, судом було з`ясовано, що відповідачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відносно до Київського району міста Одеси, за наслідком чого 20.12.2021 року постановлено ухвалу, якою справу передано до Київського районного суду міста Одеси за територіальною юрисдикцією.

12.01.2022 року матеріали цивільної справи надійшли до Київського районного суду міста Одеси та у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 13.01.2022 року цивільну справу №521/17130/21 прийнято до провадження, ухвалено продовжити розгляд цивільної справи в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.

24.01.2022 року до Київського районного суду міста Одеси надійшов запит з Одеського апеляційного суду про витребування матеріалів цивільної справи №521/17130/21 для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 20.12.2021 року.

На підставі викладеного, 14.02.2022 року Київським районним судом міста Одеси булри скеровані матеріали цивільної справи №521/17130/21 до Одеського апеляційного суду.

23.02.2023 року Одеським апеляційним судом постановлено ухвалу про повернення апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 20.12.2021 року.

23.02.2023 року матеріали цивільної справи №521/17130/21 надійшли до Київського районного суду міста Одеси та 27.03.2023 року передані головуючому судді Калініченко Л.В. для продовження розгляду.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси Калініченко Л.В. від 27.03.2023 року продовжено розгляд цивільної справи №521/17130/21, призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи в приміщенні Київського районного суду м. Одеси у залі № 226 на 10 травня 2023 року о 12 годині 30 хвилин.

28.04.2023 року до суду надійшла заява від ОСОБА_3 про відвід судді Калініченко Л.В., як головуючого в цій справі з підстав передбачених п.1, 3 ч.1 ст.36 ЦПК України.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 01.05.2023 року визнано заяву ОСОБА_3 про відвід судді Калініченко Л.В., як головуючого по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя - необґрунтованою. Заяву ОСОБА_3 про відвід судді Калініченко Л.В., як головуючого по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя, передати до канцелярії Київського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч.1 ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Калініченко Л.В.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказану заяву про відвід судді розподілено судді Бескровному Я.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси Бескровного Я.В. від 03.05.2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 , поданої до суду 28.04.2023 року про відвід судді Калініченко Л.В.

10.05.2023 року матеріали цивільної справи №521/17130/21 передані головуючому судді Калініченко Л.В. для продовження розгляду.

Крім того, після передання на автоматизований розподіл між суддями заяви ОСОБА_3 про відвід судді Калініченко Л.В. поданої до суду 28.04.2023 року, до суду 01.05.2023 року надійшла друга заява ОСОБА_3 про відвід судді Калініченко Л.В., яка ідентична за змістом і посиланнями заяві від 28.04.2023 року.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 10.05.2023 року заяву ОСОБА_3 про відвід судді Калініченко Л.В., подану до суду 01.05.2023 року, залишено без розгляду.

Надалі, оглянувши матеріали справи та заяву ОСОБА_3 , суддя Калініченко Л.В. дійшла до висновку про необхідність заявлення самовідводу по вказаній справі.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 10.05.2023 року заяву судді Київського районного суду міста Одеси Калініченко Л.В. про самовідвід - задоволено. Матеріали цивільної справи №521/17130/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя, вирішено передати до канцелярії Київського районного суду м. Одеси з метою здійснення повторного автоматичного розподілу справи між суддями та визначення головуючого судді у справі.

Разом з тим, суд зазначає, що 10.02.2023 року в межах цивільної справи №521/17130/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя, представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 було подано заяву про витребування доказів по справі, яка зареєстрована за самостійним провадженням №2-з/947/115/23, та є складовою цивільної справи №521/17130/21.

Стаття 36 ЦПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді, відповідно до яких суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У відповідності до статті 37 ЦПК України, яка регулює недопустимість повторної участі судді в розгляді справи, суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36,37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відповідно до ст. 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Питання про самовідвід судді вирішується ухвалою суду, що розглядає справу.

Заявлення самовідводу - це заява судді про неможливість участі у розгляді справи у зв`язку з наявністю певних обставин, які виключають можливість його участі у судовому розгляді.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

В силу змісту ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

17.07.1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Щодо безсторонності суду при розгляді справ, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь- якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року в справі Білуха проти України, наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

У п.28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес. Саме тому існують норми закону, які запобігають виникненню будь-яких підозр. Судді заборонено брати участь у розгляді справи за наявності будь-яких обставин, які викликають чи можуть викликати сумніви у його об`єктивності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України», від 28.10.98. у справі «Ветштайн проти Швейцарії» тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Виходячи з вищевикладеного, одночасно беручи до уваги ст. 61 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, яку схвалено Комітетом Міністрів Ради Європи 17.11.2010 року на 1098 засіданні заступників міністрів, приймаючи необґрунтовані нарікання ОСОБА_3 на необ`єктивність та упередженість головуючого судді по цивільній справі №521/17130/21, однак враховуючи, що вони стосуються можливих відносин родичів судді з позивачем в цій справі - ОСОБА_1 , з метою ліквідування підозр у ОСОБА_3 стосовно необ`єктивності і упередженості судді під час розгляду цієї справи, запобіганню у подальшому безпідставних сумнівів і нарікань, враховуючи, що справа за заявою ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про витребування доказів, з окремим провадженням №2-з/947/115/23, подана в рамках цивільної справи №521/17130/21, є складовою цієї справи, в якій суддею заявлено самовідвід, суд вважає, що заяву про самовідвід головуючого - судді Калініченко Л.В. по справі №521/17130/21 (провадження №2-з/947/115/23) слід задовольнити, одночасно враховуючи, що такі дії відповідають меті дотриманню балансу інтересів між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів сторін і цілями, для досягнення яких буде спрямоване рішення по справі, а також забезпеченню вимог ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» на справедливий і публічний розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру сторін по справі.

Керуючись ст.ст. 36, 39-41 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву судді Київського районного суду міста Одеси Калініченко Л.В. про самовідвід - задовольнити.

Матеріали цивільної справи №521/17130/21 (провадження №2-з/947/115/23) за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про витребування доказів по справі №521/17130/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя, передати до канцелярії Київського районного суду м. Одеси з метою здійснення повторного автоматичного розподілу справи між суддями та визначення головуючого судді у справі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Калініченко Л. В.