Житомирський апеляційний суд
Категорія 34 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №752/13702/20 за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору, стягнення матеріальної шкоди, штрафних санкцій та відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Малинського районного суду Житомирської області, ухвалене 02 лютого 2023 року суддею Тимошенком А.О. у м. Малині, повний текст рішення складено 12 лютого 2023 року,

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд до фізичної особи -підприємця ОСОБА_2 (далі ФОП ОСОБА_2 ) із позовом, у якому, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог (а.с.48-49), просила розірвати договір, укладений 07.03.2019 між нею та відповідачкою, стягнути на її користь понесену матеріальну шкоду в розмірі 140000 грн, штрафні санкції у сумі 43900,35 грн (проценти за користування коштами в розмірі 18031,23 грн, 3% річних у розмірі 8607,12 грн та інфляційні збитки в сумі 17262 грн), а також відшкодувати моральну шкоду в розмірі 50000 грн, всього 233900,35 грн. Окрім того, просила стягнути понесені нею судові витрати.

Обґрунтовувала вимоги тим, що 07.03.2019 року між нею та ФОП ОСОБА_2 укладено договір на виготовлення та поставку меблів на суму 147150 грн. У вказаний договором строк 10.05.2019 меблі виготовлені не були, а доставлені лише 20.06.2019, при цьому, меблі не відповідали замовленим розмірам та були неякісними. 26.06.2019 відповідачка забрала меблі та зобов`язувалась не пізніше 25.07.2019 їх замінити. У зв`язку з порушенням умов договору та гарантійного листа №1 від 26.06.2019, термін поставки меблів був продовжений до 29.10.2019, про що свідчить виданий ФОП ОСОБА_2 гарантійний лист №2. На даний час меблі так і не привезені, усі її звернення відповідачка ігнорує. Вказаними діями їй було завдано матеріальної та моральної шкоди, яка підлягає стягненню, а також штрафні санкції, передбачені нормами ст.ст. 536 і 625 ЦК України.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 02 лютого 2023 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог, вирішити питання розподілу судових витрат.

Крім доводів, викладених у позовній заяві зазначила, що твердження суду про не доведення нею факту, що поставлені меблі мали істотні недоліки, які виникли з вини відповідачки, не відповідають дійсності, оскільки нею були надані належні та допустимі докази, які судом не взято до уваги. Вважає, що не потребує доказуванню факт істотних недоліків поставлених меблів, оскільки відповідач після поставки меблів одразу ж їх забрав і надав гарантійні листи №1 і №2, тобто, такими листами ФОП ОСОБА_2 визнала факт неякісності товару.

Окрім того, суд не прийняв до уваги, що у третій гарантії відповідачка визнала свою вину і зобов`язувалася повернути сплачені покупцем 140000 грн не раніше 01.03.2019, очевидно, що сторони мали на увазі 2020 рік, оскільки даний лист надрукований 09.01.2020. Однак, станом на даний час, у неї відсутні і кошти, і меблі.

Також, вказала, що відповідачка в судовому засіданні 14.07.2021 та 02.02.2023 визнала позовні вимоги в частині повернення сплаченої нею суми 140000 грн, проте, суд першої інстанції уваги на дану обставину не звернув та безпідставно відмовив у задоволенні її позову.

Вважає, що факт виконання договору підтверджується підписаним актом виконаних робіт, однак, укладений договір є не виконаним, що призводить до порушення її прав та законних інтересів.

Окрім того, вказала на відсутність підстав для перегляду заочного рішення у цій справі та порушення строків розгляду справи судом.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи сторони та інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 15 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У даній справі між сторонами виникли правовідносини з договору підряду.

Відповідно до частин першої, другої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Положеннями статті 849 ЦК України передбачено, що у випадку якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Відповідно до частини першої статті 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Отже, договір підряду (побутового підряду) є складним зобов`язанням, оскільки включає як права, так і обов`язки кожної із його сторін (обов`язок підрядника виконати певну роботу і право вимагати її оплати, обов`язок замовника оплатити виконану роботу і право вимагати виконання обов`язку підрядником).

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Відповідно до положень пункту 4 частини 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз положень частини п`ятої статті 653 ЦК України свідчить, що тільки при розірванні договору у зв`язку з істотним його порушенням однією зі сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих розірванням договору.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів регулює Закон України «Про захист прав споживачів» (далі Закон).

Відповідно до визначень, викладених у статті 1 цього Закону, виконавець це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Робота діяльність виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Належна якість товару, роботи або послуги властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем.

За правилами ч. 1 ст. 4 Закону (у редакції на час укладання договору між сторонами) споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою, належну якість продукції та обслуговування, звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 10 Закону (у редакції на час укладання договору) у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи.

За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків(частина четверта статті 10 Закону).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 07 березня 2019 року між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено договір №3, відповідно до умов якого відповідачка зобов`язувалась передати Покупцю (позивачці) у власність товар меблі Вета, а останній зобов`язувався прийняти його, оплатити вартість товару, монтажу та доставки в термін, передбачений договором. Найменування, розміри, кількість, асортимент та вартість товару визначені у додатку та схематичних малюнках, які є невід`ємною частиною даного договору.

Розділами 1 та 2 Договору зазначено, що вартість меблів становить 144450 грн, вартість доставки і встановлення 2700 грн. Термін поставки меблів 45 робочих днів. Оплата за поставку меблів здійснюється шляхом сплати повної суми в день підписання Договору, або шляхом сплати не менше 70% цієї суми. У такому випадку остаточний розрахунок за меблі здійснюється після їх монтажу (а.с.8-9).

Розмір меблів, матеріал їх виготовлення зазначені в додатку №1 до Договору №3 від 07.03.2019 (а.с.10).

На виконання умов договору ОСОБА_1 сплатила 140000 грн, що підтверджується товарними чеками про сплату покупцю коштів за меблі в сумі 140000 грн (70000 грн - 07.03.2019, 20000 грн 26.03.2019, 40000 грн 20.06.2019 та 10000 грн 26.03.2019) (а.с.13).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що надані позивачкою докази не довели того, що поставлені меблі мали істотні недоліки, які виникли з вини відповідачки.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Умовами договору строк виконання послуг щодо встановлення меблів був визначений сторонами 45 робочих днів (п. 2.2), тобто до 10.05.2019 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 посилалася на те, що ФОП ОСОБА_2 порушила умови та строки договору, зокрема виготовила меблі з порушенням обумовлених строків, товар не співпадав замовленим розмірам, був неякісним і вказані недоліки виконавцем усунуті не були.

На підтвердження обставин невиконання ФОП ОСОБА_2 умов договору позивачка надала гарантійні листи, підписані ФОП ОСОБА_2 (а.с. 14-15, 45).

Так, зі змісту гарантійного листа від 26.06.2019 вбачається, що відповідачка, посилаючись на пункт 3.2.23 договору №3 від 07.03.2019, зобов`язувалася протягом 30 днів, але не пізніше 25.07.2019 замінити (виготовити нову шафу) з правильними розмірами вказаними на малюнку зі слів покупця та погодженими 26.06.2019. Зокрема, зобов`язувалася замінити: шафу з неправильними розмірами, тумби і комод з неправильними зарізами під плінтус. Також, на прохання позивача, замінити габаритні розміри спального місця, царгу ліжка та нижче посадити матрац (а.с.14).

Гарантійним листом №2 від 02.10.2019 відповідачка ФОП ОСОБА_2 , у зв`язку із змінами, погодженими 26.06.2019 між нею та покупцем в телефонному режимі та за допомогою месенджеру Вайбер, зобов`язувалась поставити меблі ОСОБА_1 до 29.10.2019, оскільки умови договору та гарантійного листа №1 були порушені (а.с.15).

Гарантійним листом від 09.01.2020 ФОП ОСОБА_2 зобов`язувалась продати виготовлений новий комплект меблів та повернути кошти в розмірі 140000 грн не раніше ніж 01.03.2019 (очевидно сторони мали на увазі 2020 рік, оскільки лист датований січнем 2020 року).

Зокрема, у вказаному гарантійному листі зазначено, що після поставки меблів покупець звернувся з усною скаргою про порушення якості товару відповідачкою, як постачальником. Після огляду меблів, сторонами договору було прийнято рішення про виготовлення нового комплекту згідно гарантійного листа від 26.06.2019 та усунення усіх недоліків, які не відповідають належній якості даного товару. Зі згоди покупця з квартири було частково вивезено меблі. Новий комплект меблів виготовлений не в повному обсязі у зв`язку з порушенням термінів, вказаних у гарантійному листі. У рахунок компенсації за принесені незручності на прохання покупця відповідачкою здійснено демонтаж, пакування і доставку меблів з села Мархалівка Київської області до м.Києва за адресою - АДРЕСА_1 , а також здійснено монтаж меблів: ліжка 1600*2000, тумби приліжкової 2 шт, стола туалетного з дзеркалом та 5-ти дверної шафи (а.с.45).

Аналіз змісту вказаних гарантійних листів вказує на те, що ФОП ОСОБА_2 не виконала умови договору та не виготовила на замовлення ОСОБА_1 меблі належної якості у визначені договором строки. Гарантійні листи, підписані відповідачкою, підтверджують, що виготовлені меблі містили істотні недоліки, які в подальшому усунуті не були. Фактично виконавець не усунув такі недоліки й дотепер, грошові кошти сплачені позивачкою не повернув.

Таким чином, ОСОБА_1 доведено, що відповідачкою порушені умови договору щодо термінів виготовлення та передачі позивачці у власність меблів відповідних розмірів і якості.

Будь-яких доказів на підтвердження належного виконання умов договору, невиконання умов договору з вини замовника, причин виникнення недоліків товару відповідачка не надала. Остання не спростувала тих обставин, що виготовлені нею меблі, відповідали обумовленим сторонами у договорі розмірам та якості.

Посилання ФОП ОСОБА_2 на акт виконаних робіт від 03.03.2020 (а.с.43), як на підтвердження виконання умов договору, є безпідставним, оскільки такий акт підписаний лише нею, а належних доказів виготовлення та поставки меблів згідно з умовами договору, зокрема висновок експерта, тощо, відповідачка не надала.

Враховуючи, що умови договору ФОП ОСОБА_2 не виконані, меблі у передбачений договором та гарантійними листами строк, не виготовлені, сплачені позивачкою кошти в розмірі 140000 грн підлягають стягненню на її користь з відповідачки, а укладений договір розірванню.

Також у позивачки виникло право на застосування наслідків порушення відповідачкою зобов`язання.

Відповідно до п. 5.2 договору №3 від 07.03.2019 у випадку прострочення товару продавцем більш ніж на 30 днів покупець має право стягнути з продавця пеню у розмірі 0,01% від залишку суми на момент прострочення за кожний день (а.с.9).

Тому, з відповідачки на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання у розмірі 5124 грн за період з 13.07.2020 по 13.07.2021 (в межах заявлених позовних вимог), тобто з розрахунку розміру пені, визначеному сторонами у договорі.

Також, враховуючи вимоги ч.2 ст. 625 ЦПК України, підлягають задоволенню вимоги про стягнення інфляційних втрат в розмірі 17262 грн та 3% річних від простроченої суми зобов`язання у розмірі 8607,12 грн згідно наданого позивачкою розрахунку (в межах заявлених нею вимог), який не спростований відповідачкою та відповідає вимогам законодавства.

Окрім того, вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.

У спорах про захист прав споживачів відшкодування моральної шкоди прямо встановлено спеціальним законом, який регулює відносини у сфері захисту прав споживачів.

Пункт 5 частини першої статті 4 Закону передбачає, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

За змістом частини другої статті 22 Закону про захист прав споживачів при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Тобто, статті 4 та 22 Закону про захист прав споживачів у чинній редакції прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №216/3521/16-ц від 01.09.2020.

Внаслідок неналежного надання відповідачкою ОСОБА_1 послуг згідно умов укладеного договору позивачці завдано моральної шкоди. Тому, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає, що відшкодуванню на користь позивачки підлягає моральна шкода у розмірі 5000 грн.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

У зв`язку з цим, з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені нею судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 5437,35 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 02 лютого 2023 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Розірвати договір, укладений 07 березня 2019 року між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 .

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду у розмірі 140000 грн, суму штрафних санкцій, з яких: інфляційні втрати в розмірі 17262 грн, 3% річних у розмірі 8607,12 грн, пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у розмірі 5124 грн та моральну шкоду в сумі 5000 грн, а всього 175993,12 грн.

У решті вимог відмовити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 5437,35 грн судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складений 25 травня 2023 року.