ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 623/4365/20 Номер провадження 22-ц/814/1611/23Головуючий у 1-й інстанції Бєссонова Т.Д. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року м.Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Лобов О.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Благоустрій міста Ізюм»

на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06 жовтня 2021 року, постановлене суддею Бєссоновою Т.Д. (повний текст складено 12 жовтня 2021 року),

у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Благоустрій міста Ізюма», третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири,

в с т а н о в и в:

17.12.2020 ОСОБА_1 звернулася в суд із указаним позовом, уточнивши його вимоги заявою від 21.12.2020, у якій просить стягнути із КП «Благоустрій міста Ізюма» на її користь 16 000,00 грн. матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири нечистотами та 5 000,00 грн. моральної шкоди . Судові витрати, включно із витратами за проведення незалежної оцінки, просить компенсувати за рахунок відповідача.

В обґрунтування вимог позову зазначає, що разом із сином ОСОБА_2 є співвласниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі вона зареєстрована та мешкає одна та за власні кошти зробила ремонт житла.

16.09.2020 КП «Благоустрій міста Ізюма» проводилися роботи по заміні лежаку у підвалі будинку. 17.09.2020 приблизно із 09-30 год. до 21-00 год. у квартирах АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 відповідачем проводились роботи по заміні каналізаційного та водопровідного стояку. За наслідками проведених робіт водопостачання не відновлювалось. Проте через відсутність оголошення на під`їзді будинку мешканці будинку не знали про характер здійснюваних робіт та зливали залишки води із бачків унітазів, унаслідок чого із 17 по 18 вересня 2020 року нечистоти потрапляли у штробу квартири позивачки. Вона неодноразово телефонувала до КП «Благоустрій міста Ізюма» з проханням оповістити мешканців будинку про характер здійснюваних робіт, шляхом розміщення оголошення на будинку, але її звернення залишилися без реагування.

18.09.2020 близько 15-00 год. водопостачання було відновлено. Коли вона відкрила воду то побачила, що сіточки на кранах забилися дрібним будівельним сміттям. Після їх очистки вона поїхала по справам і її не була вдома до 19.09.2020, коли близько 09-30 год. їй зателефонувала сусідка із квартири АДРЕСА_4 та повідомила про залиття квартири нечистотами. Тоді позивачка повернулася додому, де біля будинку побачила асінезаторську машину та працівників КП «Благоустрій міста Ізюма». Зайшовши у квартиру вона побачила у ванній, коридорі та кухні на ламінаті великі калюжі із нечистотами. Після чого зателефонувала сину, який приїхав до неї та спускався у підвал будинку, де бачив, що у місці прочистки каналізаційних труб лежало декілька мокрих бетонних каменів. Припускає, що це каміння потрапило до каналізаційної труби при проведенні ремонтних робіт працівниками КП «Благоустрій міста Ізюма», оскільки роботи по заміні каналізаційного стояку виконувалися шляхом розбиття перекриття у штробі між другим та третім поверхом. Наслідки затоплення вона усунула, але через сумніви у справності системи та неприємні запахи, для застереження повторного затоплення, викликала слюсарів КП «Благоустрій міста Ізюма». Від працівника підприємства ОСОБА_3 їй стало відомо, що при проведенні робіт по частковій заміні каналізаційних та водяних труб у квартирах зверху впустили у каналізаційну трубу каміння та викрутку, яка застрягла у трубі, що і стало причиною залиття квартири нечистотами.

21.09.2020 підприємством знову виконувалися ремонтні роботи по усуненню протікання у з`єднувальному розтрубі каналізації на другому поверсі через неякісно виконані ремонтні робіт. Того ж дня вона звернулася до відповідача із заявою про складання акту залиття квартири, яким зафіксовано обсяг завданої шкоди та причину залиття квартири, якою стала закупорка каналізаційної труби входу до колодязя.

Вважає, що затоплення квартири сталося внаслідок неправомірних дій відповідача, який є управителем (балансоутримувачем) житлового будинку, та виконує обов`язки із його технічного обслуговування, у тому числі з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних конструкцій.

Зазначає, що в результаті затоплення нечистотами квартира потребує ремонтно-відновлювальних робіт, вартість якого визначена згідно звіту про незалежну оцінку, здійсненого суб`єктом оціночної діяльності ФО-П ОСОБА_4 від 21.09.2020 у розмірі 16 000,00 грн., які просить стягнути із відповідача, включно із моральною шкодою у розмірі 5 000,00 грн. Розмір моральної шкоди та підстави її стягнення обґрунтовує тим, що залиття квартири для неї було стресовою ситуацією, вона щойно зробила ремонт у квартирі, яка через винні дії відповідача була залита нечистотами.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06.10.2021 позов ОСОБА_1 до КП «Благоустрій міста Ізюма» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири нечистотами - задоволено частково.

Стягнуто із КП «Благоустрій міста Ізюма» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок залиття квартири у розмірі 16 000,00 грн., моральну шкоду в розмірі 2 000,00 грн. та витрати пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 840,80 грн., витрати за проведення звіту про незалежну оцінку вартості відновлювального ремонту квартири в розмірі 1 500,00 грн., судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 522,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення міськрайонного суду вмотивовано тим, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, не спростованими відповідачем, протиправність поведінки останнього, як завдавача шкоди, наявність причинного зв`язку між такою поведінкою та її результатом, шкодою, розмір якої визначено згідно зі звітом про незалежну оцінку вартості відновлювального ремонту квартири. Враховуючи вимушені зміни у життєвих відносинах позивача, виходячи із принципів розумності, виваженості та справедливості, суд постановив до стягнення 2 000,00 грн. в рахунок компенсації моральної шкоди. У іншій частині вимог відмовлено за недоведеністю.

Відповідач оскаржив рішення міськрайонного суду в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду. Посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи,просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Посилаючись на вимоги ст.ст.12,76,78 ЦПК України вважає недоведеною вину відповідача у спричиненні шкоди. Тоді як акт №21 від 21.09.2021 про залиття квартири не встановлює винну особу, а інших будь-яких доказів матеріали справи не містять.

Звертає увагу, що допитані судом свідки пояснили, що після забиття каналізаційного стояку вони просили мешканців верхніх поверхів не користуватися водою та каналізацією, але таке прохання було ними проігноровано. Отже причиною залиття квартири вважає безвідповідальну поведінку самих мешканців верхніх поверхів будинку.

Ухвалами Харківського апеляційного суду від 20.12.2021 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі за апеляційною скаргою КП «Благоустрій міста Ізюма» на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06.10.2021; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду.

21.01.2020 позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як законне та обґрунтоване. Просить стягнути із відповідача на її користь правничі витрати у розмірі 1 500,00 грн., понесені нею за складання відзиву на скаргу.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 26.12.2022 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 17.08.2006, номер у реєстровій книзі №182./а.с.17-18 т.1/

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ./а.с.19 т.1/

01.07.2019 між КП «Благоустрій міста Ізюма» (управитель) та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_5 , укладено договір №140 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. За умов такого договору управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору (п.1 договору).

Згідно п.15 договору інформацію, пов`язану з виконанням цього договору, управитель доводить до відома співвласників шляхом розміщення відповідних інформаційних матеріалів на: будинку (на прибудинковій території), зокрема на інформаційних стендах у під`їздах будинків та біля них; на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування.

За шкоду, заподіяну спільному майну, правам та законним інтересам співвласників внаслідок невиконання або неналежного виконання управителем свої обов`язків, останній несе відповідальність (п.19 договору)./а.с.55-58 т.1/

21.09.2020 комісією у складі: майстра КП «Благоустрій міста Ізюма», мешканців будинку, складено акт №21 про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 ; комісією встановлено: під час залиття в квартирі АДРЕСА_6 постраждали підлога, дверний короб, меблі (стіл кухонний); порушення норм технічної експлуатації будівель і приміщень не виявлено; причина залиття: закупорка каналізаційної труби входу до колодязя./а.с.20 т.1/

24.09.2020 суб`єктом оціночної діяльності ФО-П ОСОБА_4 складено Звіт про незалежну оцінку вартості відновлювального ремонту квартири станом на 21.09.2020, яка склала 16 000,00 грн., з урахуванням ПДВ.

Вартість була розрахована на основі даних, наданих замовником, після натурального обстеження, і вивчення технічної та фінансової документації, з урахуванням загальних положень та обмежувальних умов, при застосуванні незалежної оцінки на дату оцінки, після проведення оціночних процедур./а.с.24-53 т.1/

Згідно листа КП «Благоустрій міста Ізюма» від 02.12.2020 №1189, у період із 16.09.2020 по 21.09.2020 КП «Благоустрій міста Ізюма» за адресою: Харківська область, м.Ізюм, вул.Тельмана, буд.10 проводились роботи по частковій заміні каналізаційних та водяних труб. У цей період надходили звернення: 18.09.2020 про забиття каналізації; 19.09.2020 про забиття стояка каналізації, та заява з проханням скласти акт про залиття квартири; 21.09.2020 заява про протікання водяної труби та повідомлення про вологу стіну в квартирі та протікання каналізаційної труби./а.с.54 т.1/

Судом першої інстанції допитані свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що в будинку змінювали стояк. Коли пустили воду, стало забиватись, піднімалась вода в унітазі. Тоді викликали службу, перекрили воду та почали пробивати, але нічого не виходило. Каміння попадало туди, коли розбивали, труба не була закрита та впала викрутка. Підтвердила, що сантехніки сказали, що впала викрутка та каміння, знизу забилось.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що працівники підприємства під час демонтажу не закрили трубу і туди потрапило каміння.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що працює в КП «Благоустрій міста Ізюма». 21.09.2020 він складав акт залиття, також він виїжджав на місце, де були видні сліди залиття. Свідку не відомо хто винен у залитті квартири позивачки, але верхня квартира її не заливала.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що працює слюсарем-сантехніком в КП «Благоустрій міста Ізюма», але не пам`ятає чи був присутній при усуненні забиття каналізації.

Частково задовольняючи вимоги позову та постановляючи до стягнення матеріальну шкоду, районний суд виходив із того, що вина відповідача у спричиненій шкоді підтверджена належними доказами, зокрема Актом про залиття квартири, форма якого відповідає вимогам, встановленим наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій».

Доказів на спростування своєї вини відповідачем не надано. Тоді як факт залиття квартири підтверджує те, що заподіювачем шкоди може бути лише працівники КП «Благоустрій міста Ізюма», з вини яких відбулось залиття нечистотами. Із огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення матеріальної шкоди, розмір якої визначено звітом про незалежну оцінку вартості відновлювального ремонту квартири.

Враховуючи вимушені зміни у життєвих відносинах позивача, виходячи із принципів розумності, виваженості та справедливості, суд постановив до стягнення 2 000,00 грн. в рахунок компенсації моральної шкоди. У іншій частині вимог відмовлено за недоведеністю.

Апеляційний суд із висновками районного суду погоджується з таких підстав.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

Однією з підстав виникнення зобов`язання є завдання майнової (матеріальної) шкоди та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини 2 статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, передбачені статтею 1166 ЦК України, частиною першою якої встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона в силу статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Враховуючи викладені норми матеріального та процесуального права, оцінюючі наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для покладення на відповідача майнової відповідальності за шкоду, спричинену позивачці залиттям квартири нечистотами.

Доводи апеляційної скарги викладеного не спростовують та зводяться до недоведеності вини відповідача. Разом із цим цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди - КП «Благоустрій міста Ізюма». У процесі розгляду цієї справи зазначена презумпція відвідачем не спростована, а тому вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

У цій справі наявними є складові майнової відповідальності, а сама: а) наявність шкоди, що зафіксовано в акті про наслідки залиття №21 від 21.09.2020; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, відповідача, який під час роботи по частковій заміні каналізаційних та водяних труб не дотримався вимог договору №140 від 01.07.2019 та не повідомив завчасно мешканців будинку про відповідні роботи. Доказів на спростування викладеного матеріали справи не містять. Натомість наявними є відомості при чисельні звернення мешканців будинку зі скаргами на забиття каналізації; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, що згідно акту призвело до закупорки каналізаційної труби входу до колодязя та затоплення квартири нечистотами; г) вина завдавача шкоди, яка презуміюється.

При цьому апеляційний суд враховує, що актом №21 про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення зафіксовано відсутність порушень норм технічної експлуатації, обстеження вищерозташованої квартири не зафіксовані, тоді як ОСОБА_1 визначено потерпілою особою, а не винуватцем шкоди.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга відповідача не містить доводів на спростування розміру майнової шкоди, а також підставності стягнення моральної шкоди та її розміру. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Стосовно стягнення правничих витрат, колегія суддів зазначає.

Згідно частин 1 та 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг за виконання робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.

При визначенні розміру правничих витрат апеляційний суд керується закріпленим статтею 11 ЦПК України принципом пропорційності у цивільному судочинстві, який включає в себе врахування: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін; час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

У вимогах відзиву на апеляційну скаргу позивач просить стягнути із відповідача на її користь 1 500,00 грн. правничих витрат за складання такого відзиву, зміст якого є обставинам, викладеним у позовній заяві та її уточненнях, а тому компенсації не підлягає.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Благоустрій міста Ізюм» залишити без задоволення.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25.05.2023.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.А. Лобов