Справа № 930/82/23
Провадження №2/930/214/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
27.11.2023 року м. Немирів
Немирівський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді: Царапори О.П.
при секретарі: Поліщук Р.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Немирів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою,
Виклад позиції позивача.
ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою, мотивуючи її тим, що він являється власником 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .
Вказана частина квартирі належить йому на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 20.01.1994, виданого виконавчим комітетом Немирівської міської ради Вінницької області.
Власником 2/3 частки вказаної квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , являється його сестра ОСОБА_3 .
В продовж тривалого часу позивач намагається потрапити до квартири за адресою АДРЕСА_1 , частка в якій належить йому на праві власності, але відповідачка чинить перешкоди та не пускає його до неї.
Відповідач відмовляється встановити порядок користування спільною власністю і не бажає спілкуватися для вирішення спору мирним шляхом.
Спірна квартира житловою площею 54,4 кв.м. складається з коридору розмірами 8.4 кв.м., туалету розмірами 1,1 кв.м., ванної розмірами 2,5 кв.м., кухні розмірами 7.3 кв.м.-, кладовки розмірами 0,8 кв.м., кімнати розміром 10,9 кв.м., кімнати розмірами 16,3 кв.м., лоджії розмірами 7,1 кв.м..
Позивач вважає, що з технічної точки зору, відповідачу можливо виділити в користування кімнату розміром 16,3 кв.м., з лоджією розмірами 7,1 кв.м.
А позивачу виділити в користування кімнату розмірами 10,9 кв.м.
Коридор, туалет, ванну, кухню, кладовку залишити в спільному користуванні.
Такий розподіл буде фактично відповідати розмірам часток в спільному майні.
Проте, спірна квартира не може бути поділена в натурі, оскільки неможливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири, а конфліктні відносини між співвласниками перешкоджають домовитися про порядок користування квартирою.
Вважає, що встановлення порядку користування квартирою не порушить прав інших співвласників квартири та в повній мірі захистить його права на користування своєю власністю.
Встановлення порядку користування квартирою, необхідне позивачу для того, щоб уникнути постійних суперечок та конфліктів між співвласниками та мешканцями спірної квартири.
Виклад позиції відповідачів.
Відповідач ОСОБА_2 відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подала, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 10.01.2023 року.
Заяви, клопотання позивача, відповідачів, третіх осіб.
27.11.2023 року від представника позивача, адвоката Нечепуренко Г.І. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 10.01.2023 року прийнято до розгляду вище вказану позовну заяву та призначено підготовче засідання по справі.
Ухвалою суду від 12.04.2023 року зарито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
У судові засідання, що призначені на 21.06.2023 та 27.11.2023 року відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, хоча про дату, місце та час проведення судового засідання повідомлялася завчасно та належним чином, про що свідчить рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду із відмітною «адресат відсутній за вказаною адресою». Про причини своєї неявки до суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, будь-яких заяв від останньої на адресу суду не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином суд, враховуючи ту обставину, що сторонам по справі були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне ухвалити відповідне рішення по справі.
Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .
ОСОБА_1 є власником 1/3 частини вище зазначеної квартири на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 20.01.2994 року.
ОСОБА_4 є власником 2/3 частини вище зазначеної квартири на підставі договору дарування ВКЕ 780664 від 18.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Немирівського районного нотаріального округу Люлько Л.М. (а.с.9-10)
Відповідно до технічної характеристики квартири, вона знаходиться на 1 поверсі 2 поверхового будинку та складається з 2 кімнат житловою площею 27.2 кв.м, у тому числі1-а кімната 10.9 кв.м, 2-а кімната 16,3 кв.м, кухня площею 7,3 кв.м., вбиральні площею 1,1 кв.м, ванної кімнати площею 2,5 кв.м, коридору площею 8,4 кв.м, комори площею 0,8 кв.м. Квартира обладнана лоджією 7,1 кв.м. Загальна площа квартири 54,4 кв.м. (а.с.14)
Відповідно до розпорядження Немирівської міської ради Вінницької області від 19.02.2016 року № 15-р, вулиці «Островського» присвоєно нову назву «Джерельна» (а.с.15-16)
Згідно із довідки про результат розгляду повідомлення ОСОБА_1 виданої ДОП СП Немирівського ВП ГУНП У Вінницькій області від 19.02.2020 року, 15.02.2020 року до чергової частини Немирівського ВП ГУНП надійшло повідомлення від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_3 про те, що в нього виникла сварка з сестрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою АДРЕСА_4 через розподіл квартири.
Отримане повідомлення оперативний черговий зареєстрував в ЖСО від 15.02.2020 року за № 570. Під час розгляду даного повідомлення було встановлено, що 15.02.2020 року близько 20:00 год. гр. ОСОБА_1 разом із своєю донькою прибув до м. Немирів для того, щоб заночувати в квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , так, як половина даної квартири належить йому, але в ній він не проживає уже на протязі 10 років. В даній квартирі проживає його сестра ОСОБА_5 . Перед приїздом ОСОБА_1 зателефонував до своєї сестри та попередив про намір переночувати, але вона сказала, що його не пусте до квартири і після цього поклала слухавку і більше її не брала, на стук в двері їх ніхто не відчинив. Тому з даного приводу ОСОБА_1 зателефонував до поліції.
Під час спілкування з гр. ОСОБА_5 , остання відмовилась надавати будь які письмові пояснення згідно з ст. 63 Конституції України, але в бесіді пояснила, що дійсно її брату ОСОБА_1 належить 1/2 квартири за адресою АДРЕСА_4 , але у зв`язку з тим, що в її брата є заборгованість перед банком і банк наклав арешт на частину квартири, яка належить ОСОБА_1 , вона відмовляється допускати до квартири свого брата, поки він не вирішить питання з банком.
Рекомендовано гр. ОСОБА_1 звертатись до Немирівського районного суду в порядку цивільного позову для вирішення всіх спірних питань з ОСОБА_5 (а.с.17)
Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування
Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно до статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно до статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 серпня 2021 року у справі № 644/5579/18 (провадження № 61-5255св20) зроблено висновок, що «первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим. Оскільки спірні правовідносини не стосуються поділу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників».
За ч.1 ст.77, ч.2 ст.78, ч.1 ст.80 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Висновки суду
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Як підтверджується матеріалами справи, сторони не досягли згоди щодо порядку користування спільним майном. Позивач просить встановити порядок користування квартирою, а саме виділити йому у користування ізольовану кімнату площею 10,9 кв.м., виділити у користування відповідачу ізольовану кімнату площею 16,3 кв.м. і лоджією площею 7,1 кв.м. та в спільному користуванні співвласників залишити кухню, коридор, ванну кімнату, туалет. На переконання суду, саме такий порядок користування житловим приміщенням найбільше враховує баланс інтересів кожного зі співвласників квартири. Внаслідок цього, позовна заява підлягає до задоволення.
Розподіл судових витрат
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 10, 12, 19, 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою задовольнити.
Встановити порядок користування квартирою за адресою АДРЕСА_1 , а саме:
-виділити ОСОБА_1 у користування: Ізольовану кімнату площею 10,9 кв.м., за планом квартири під АДРЕСА_5 ;
-виділити у користування ОСОБА_5 , ізольовану кімнату площею 16,3 кв.м., (за планом № 7) і лоджією площею 7,1 кв.м, яка розташована поряд з житловою кімнатою (за планом № 8).
в спільному користуванні співвласників залишити кухню, коридор, ванну кімнату та туалет.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо позивачу не було вручено заочне рішення у день його проголошення, він має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_6 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Немирівським РС УДМС України у Вінницькій області, 03.03.2016 року, РНОКПП НОМЕР_3
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_7 .
Суддя О.П. Царапора