Справа № 128/1077/23

РІШЕННЯ

Іменем України

29 листопада 2023 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі

головуючого судді: Ганкіної І.А.,

при секретарі: Савченко Я.С.

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Вінницької міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_2 . За життя вона склала заповіт, від 09 березня 2017 року посвідченого секретарем Гавришівської сільської ради Вінницького району, Вінницької області Вовк Інною Юріївною, згідно якого, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що народилась в селі малі Крушлинці Вінницького району, Вінницької області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, а також все те що, буде належати їй на день смерті і на що вона за законом буде мати право заповіла своїй дочці ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_1 . До складу спадщини після померлої увійшли земельна ділянка, площею 0,20 га, розташована на території села Гавришівка Вінницького району, Вінницької області; земельна ділянка площею 0,59 га розташована на території села Гавришівка Вінницького району, Вінницької області та житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Вказує, що її рідна сестра ОСОБА_3 дійсно станом на день смерті матері позивачки постійно проживала, була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , вела спільне господарство разом з померлою, та похоронила її. Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті матері, що мали право на обов`язкову частку у спадковому майні на день відкриття спадщини чи інших спадкоємців за заповітом не було.

ОСОБА_3 , спадщину після матері прийняла, але не оформила своїх спадкових прав, а саме не зареєструвала за собою право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що входив до колишнього колгоспного двору. Проте, вона зі своїм чоловіком ОСОБА_4 , постійно проживала та була зареєстрована у вказаному житловому будинку, вела господарство та вважала його своєю власністю. Після смерті матері, ОСОБА_3 до нотаріуса не зверталась, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не отримувала. Заповіт не скасовувався та не визнавався не дійсним у судовому порядку. Чоловік ОСОБА_3 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Дітей у подружжя ОСОБА_5 не було, і дружина померлого - ОСОБА_3 була єдиною спадкоємицею після смерті чоловіка, та вважалась такою, що прийняла спадщину. Після смерті чоловіка, ОСОБА_3 до нотаріуса не зверталась, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не отримувала. Заповіт не скасовувався та не визнавався не дійсним у судовому порядку. ОСОБА_3 важко хворіла. Останніх пів року життя вона постійно проживала поруч з позивачкою у м. Чернівці, де остання здійснювала за нею догляд до моменту смерті. Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 18.05.2020 виданого виконавчим комітетом Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 14.05.2020 року, сестра позивачки ОСОБА_3 померла і ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею всього майна, що належало їй на день смерті.

Зокрема, згідно заповіту, складеного 08.04.2019 року та посвідченого секретарем Гавришівської сільської ради Вінницького району, Вінницької області Вовк Інною Юріївною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що народилась у селі Підгірне, Куйбишевського району Кримської області, що зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, а також все те що, буде належати їй на день смерті і на що вона за законом буде мати право заповіла своїй сестрі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП НОМЕР_3 .Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті сестри позивачки, що мають право на обов`язкову частку у спадковому майні чи інших спадкоємців за заповітом немає.

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину, позивачка звернулась до державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори. Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 21.05.2020 року №60266211, Вінницькою районною державною нотаріальною конторою на підставі її заяви заведено спадкову справу №180/2020. Проте, вивчивши пред`явлені позивачкою документи, Вінницькою районною державною нотаріальною конторою надано Постанову від 26.08.2021 року № 13159/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують підстави для закликання до спадкоємства, тобто такі, що встановлюють родинні відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та відсутністю документів, що посвідчують право власність на нерухоме майно.

В зв`язку з вищевикладеним та неможливістю прийняття спадщини у встановленому законом спосіб, визнання права власності на вищезазначене спадкове майно в судовому порядку є єдиним способом захисту порушених прав та інтересів.

В судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви, якими просять справу слухати в їх відсутність.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Лепетуха Я.В. позовні вимоги підтримує та просить її вимоги задоволити. Змін та доповнень не мають.

Відповідач по справі представник Вінницької міської ради в особі Сторчак Т.В. справу просять розглянути за наявними документами в матеріалах справи та судове засідання провести у їх відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши думку позивача по справі, викладену у поданій до суду письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 виданого виконавчим комітетом Гавришівської сільської ради, Вінницького району, Вінницької області від 14.12.2018 року (а.с.8).

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, від 09 березня 2017 року посвідченого секретарем Гавришівської сільської ради Вінницького району, Вінницької області Вовк Інною Юріївною, згідно якого, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що народилась в селі малі Крушлинці Вінницького району, Вінницької області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, а також все те що, буде належати їй на день смерті і на що вона за законом буде мати право заповіла своїй дочці ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_1 (а.с.9). До складу спадщини після померлої увійшли земельна ділянка, площею 0,20 га, розташована на території села Гавришівка Вінницького району, Вінницької області; земельна ділянка площею 0,59 га розташована на території села Гавришівка Вінницького району, Вінницької області та житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 дійсно станом на день смерті матері позивачки постійно проживала, була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , вела спільне господарство разом з померлою, та похоронила її, що підтверджується довідкою, виданою Гавришівською сільською радою від 14.12.2018 року №1276 (а.с.10).

Чоловік ОСОБА_3 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 10.04.2019 року, виданим виконавчим комітетом Гавришівської сільської ради Вінницького району, Вінницької області (а.с.11). Після смерті чоловіка, ОСОБА_3 до нотаріуса не зверталась, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не отримувала. Заповіт не скасовувався та не визнавався не дійсним у судовому порядку.

ОСОБА_3 важко хворіла. Останніх пів року життя вона постійно проживала поруч із ОСОБА_1 у м. Чернівці, де вона здійснювала за нею догляд до моменту смерті, що підтверджується Довідкою №37 від 20.08.2020 року виданою ОСББ «Мій дім-Головна 226А» (а.с.12).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 18.05.2020 виданого виконавчим комітетом Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 14.05.2020 року, сестра ОСОБА_3 померла і ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею всього майна, що належало їй на день смерті (а.с.13).

Згідно заповіту, складеного 08.04.2019 року та посвідченого секретарем Гавришівської сільської ради Вінницького району, Вінницької області Вовк Інною Юріївною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що народилась у селі Підгірне, Куйбишевського району Кримської області, що зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, а також все те що, буде належати їй на день смерті і на що вона за законом буде мати право заповіла своїй сестрі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП НОМЕР_3 (а.с.14).

Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті моєї сестри, що мають право на обов`язкову частку у спадковому майні чи інших спадкоємців за заповітом немає.

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_1 звернулась до державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори. Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 21.05.2020 року №60266211, Вінницькою районною державною нотаріальною конторою на підставі заяви ОСОБА_1 заведено спадкову справу №180/2020 (а.с.15).

Проте, вивчивши пред`явлені ОСОБА_1 документи, Вінницькою районною державною нотаріальною конторою надано Постанову від 26.08.2021 року № 13159/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують підстави для закликання до спадкоємства, тобто такі, що встановлюють родинні відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та відсутністю документів, що посвідчують право власність на нерухоме майно (а.с.16-18).

Відповідно до записів Погосподарської книги №10 Гавришівської сільської ради за 1991-1995 роки, у Домогосподарстві, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , були зареєстровані та проживали:

ОСОБА_2 голова Домогосподарства; ОСОБА_3 дочка голови домогосподарства; ОСОБА_4 зять голови домогосподарства (а.с.19-20). Вказана обставина, також підтверджується довідкою виданою т.в.о. Стадницького старостинського округу Давидюк Ю. за №89 від 02.02.2023 року (а.с. 21).

В записах Погосподарської книги №6 Гавришівської сільської ради за 2016-2020 роки (станом на дату смерті останнього члена господарства), у Домогосподарстві, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , були зареєстровані та проживали: ОСОБА_2 голова Домогосподарства; ОСОБА_3 дочка голови домогосподарства; ОСОБА_4 зять голови домогосподарства (а.с.22-23).

Відповідно до довідки, виданої Стадницьким старостинським округом від 19.08.2021 року №732, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 постійно проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з померлою на день її смерті були зареєстровані: її дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та зять ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.24).

Згідно з Довідкою виданої Стадницьким старостинським округом від 19.08.2021 року №731, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 постійно проживала та була зареєстрована одна за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.25).

Так, згідно зі Свідоцтвом №448 від 11.02.1993 року, виданим Виконкомом Гавришівською радою народних депутатів, цілий житловий будинок з господарськими будівлями належав колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_2 на праві приватної власності (а.с.26).

Відповідно до Технічного паспорту від 11.02.1993 року на житловий будинок індивідуального жилого фонду, загальною площею 82,9 кв.м., що складається: з кухні -13,6 кв.м., ванної - 4,3 кв.м., прихожа - 16,5 кв.м., житлова кімната 14,2 кв.м, житлова кімната 25,1 кв.м, коридор 3,5 кв.м., житлова кімната 5,7 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 - власником будинку є ОСОБА_2 , голова колгоспного двору, частка у власності 1 (а.с.27-31).

За інформацією, наданою Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», убачається, що згідно матеріалів інвентаризаційної /реєстраційної справи №405, станом на 31.12.2012 рік, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_4 , 11.02.1993 року зареєстровано КП «ВООБТІ» та записано у реєстрову книгу №3 за реєстровим номером 468, виданого 11.02.1993 року виконавчим комітетом Гавришівської сільської ради народних депутатів від 23.05.1987 №167 (а.с.32).

Інших спадкоємців у спадкодавця не було. Заповіт не оспорювався.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів в суді можуть бути визнання права, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту права спадкоємців шляхом визнання в судовому порядку права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право спадкоємиці неможливо.

За ст. ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно статті 392 ЦК України в редакції 2003 року, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За нормами п. 6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження, цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Оскільки, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт родинних відносин, що ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_1 , є рідними сестрами, а встановлення його факту має юридичне значення для заявника, то з метою забезпечення реалізації її прав, які підлягають судовому захисту, суд вважає за необхідне встановити факт про який просить заявник.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України-перша черга спадкоємців за законом-у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Його створення і діяльність врегульовувалось положеннями 120-127 ЦК Української РСР 1963 року.

Відповідно до ст.120 ЦК УРСР (який був чинним на момент набуття спадкодавцем права власності на спірне майно) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

У відповідності до ст.123 ЦК УРСР частка члена колгоспного двору в майні двору визначається: 1) при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); 2) при утворенні з одного двору двох і більше дворів (поділ); 3) при зверненні стягнення по особистих зобов`язаннях члена двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.

Згідно з ст.124 ЦК УРСР при виході одного або кількох членів колгоспного двору з його складу виділ частки в натурі провадиться з таким розрахунком, щоб не позбавити двір необхідних для ведення його підсобного господарства будівель, худоби та сільськогосподарського реманенту. При неможливості виділити належну членові двору частку майна в натурі її вартість виплачується йому грішми. Право вимагати виділу майна при виході з складу двору мають члени двору; які досягли шістнадцяти років. Особи віком від п`ятнадцяти до шістнадцяти років можуть вимагати виділу за згодою своїх батьків (усиновителів) або піклувальника, а в інтересах осіб, що не досягли п`ятнадцяти років, виділу можуть вимагати їх батьки (усиновителі) або опікун. У відповідності до ст.125 ЦК УРСР при поділі колгоспного двору його майно ділиться між дворами, що знов утворюються, відповідно до часток їх членів і з врахуванням господарських потреб кожного з дворів. Право вимагати поділу колгоспного двору мають повнолітні члени двору, що є членами колгоспу. Поділ майна, належного колгоспному дворові і збереженого після припинення колгоспного двору, провадиться за правилами статей 123 і 126 цього Кодексу. В силу вимог ст.126 ЦК УPCP працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору; якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв`язку з призовом на строкову військову службу, навчанням в учбовому закладі або хворобою.

Відповідно до п.6 постанови пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору; яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Як роз`яснив пленум Верховного Суду України в п.п.«г» своєї постанови №20, за правилами ст.563 ЦК України 1963 року, спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Закон Української РСР «Про власність», який набув чинності 15 квітня 1991 року, не містив поняття «колгоспний двір» і закріпив загальні положення щодо права власності на майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї. Так, відповідно до статті 17 цього Закону майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Тому враховуючи право кожного із членів колгоспного двору, які не втратили право на частку в ньому, на виділ його частки виходячи із засад рівності часток, та відсутність інших осіб, які претендують на частку в ньому, частки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у праві власності на будинковолодіння на час припинення існування колгоспних дворів були рівними та становили по 1/3 частці. Варто вказати, що ОСОБА_3 спадщину після смерті матері ОСОБА_2 в порядку ст. 1268 Цивільного кодексу України прийняла та вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки після смерті матері, продовжувала проживати у будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_2 , де знаходився колгоспний двір головою якого була ОСОБА_2 . Оскільки право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, ОСОБА_2 , зберегла право власності на майно колгоспного двору за адресою: АДРЕСА_2 у розмірі 1/3 частка. Таким чином, до складу спадщини після смерті матері ОСОБА_2 входила 1/3 частка вказаного домоволодіння, яку відповідно до заповіту успадкувала ОСОБА_3 як спадкоємець.

ОСОБА_3 за життя спадщину прийняла, однак свої спадкові права не оформила. Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 були відсутні. Крім того, ОСОБА_3 так само прийняла спадщину після чоловіка ОСОБА_4 , який помер у 2019 році, однак свої спадкові права не оформила. Спадкова справа не зводилась, інші спадкоємці першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 були відсутні. Станом на березень 2023 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відсутня інформації про реєстрацію права власності на будинок по АДРЕСА_2 . Відтак, до складу спадщини після ОСОБА_3 мені перейшла належна їй 1 частка домоволодіння успадкована після матері, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

На день відкриття спадщини ОСОБА_3 правовідносини щодо спадкування врегульовуються положеннями книги шостої ЦК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Так, згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (статті 1233, 1235 ЦК України).

За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивачів на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення та визнання за позивачкою право власності, в порядку спадкування.

Вищевикладене дає суду законні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 317, 328, 1223, 1225, 1233, 1247,1261, 1268 ЦК України, ст.ст.15, 30, 60, 61, 130, 214, 215, 223, 256 ЦПК України, суд,-

В и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_1 , є рідними сестрами. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , право власності на нерухоме майно колгоспного двору, а саме: житловий будинок, загальною площею 82,9 кв.м., в тому числі житловою площею 45,0 кв.м. ганок з козирком, сарай літ. «Б», погріб з шиєю літ. «п/Б», сарай літ. «б», сарай літ. «б1», вбиральня літ. «В», літня кухня літ. «Г», гараж літ. «Д», криниця літ. «Е», огорожа №1, хвіртка №2, ворота №3., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом від 08.04.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 54, після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення виготовлено 29.11.2023 року.

Учасники провадження:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_5 ;

Відповідач Вінницька міська рада, адреса: м. Вінниця, вул. Соборна, 59, Вінницької області.

Суддя Ірина ГАНКІНА