КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 753/22279/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/4786/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 січня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Заставенко М.О., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2021 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення у розмірі 80 107,36 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 14 214,95 грн., 3 % річних у розмірі 6 144,61 грн. та 2 270,00 грн. судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що ТОВ «Євро-Реконструкція» здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 , у тому числі й у квартиру АДРЕСА_2 . Відповідач ОСОБА_4 є власником квартири вказаної квартири, а також користувачами послуг та мешканцями квартири є відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , які є споживачами послуг ТОВ «Євро-Реконструкція» з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідачі з жовтня 2014 року своєчасно не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення, а з серпня 2017 року за отримані послуги з гарячого водопостачання, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01 жовтня 2021 року у розмірі 80 107,36 грн., з яких заборгованість з централізованого опалення становить 41 650,60 грн. та заборгованість зі сплати послуг за гаряче водопостачання в розмірі 38 456,76 грн. Оскільки відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання, на підставі положень ст. 625 ЦК України зобов`язані також сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової та трьох процентів річних (а.с. 1-3).

У відзиві на позовну заяву представник ОСОБА_4 - адвокат Вітер В.М. просив у задоволенні позову відмовити з огляду на те, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 є неналежними відповідачами по справі, оскільки з 30 липня 2021 року на підставі договору дарування квартири саме ОСОБА_4 є єдиним власником вказаної квартири за адресою: АДРЕСА_3 , а тому обов`язок зі сплати боргів покладений на неї. Крім того, просила застосувати строки позовної давності, оскільки борг виник з 2014 року, а з позовом до суду позивач звернувся у листопаді 2021 року (а.с. 41-45).

У відповіді на відзив позивач виклав заперечення щодо застосування строку позовної давності, оскільки він переривався частковою сплатою наявного боргу. Щодо належного відповідача у справі зазначив, що оскільки всі відповідачі є споживачами наданих послуг, то обов`язок зі сплати боргу за комунальні послуги покладено солідарно всіх відповідачів як споживачів, а не на власника квартири (а.с. 54-57).

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 18 січня 2022 року позов ТОВ «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання - 80 107,36 грн.; інфляційну складову боргу - 14 214,95 грн.; 3 % річних - 6 144,61 грн., а всього: 100 466,92 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» витрати зі сплати судового збору у розмірі 567,50 грн.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» витрати зі сплати судового збору у розмірі 567,50 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» витрати зі сплати судового збору у розмірі 567,50 грн.Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» витрати зі сплати судового збору у розмірі 567,50 грн. (а.с. 60-62).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, 18 серпня 2022 рокуОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову (а.с. 79-85).

На обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що 30 липня 2021 року між відповідачами був укладений договір дарування квартири за адресою: АДРЕСА_3 і одноосібним власником квартири стала ОСОБА_4 . Згідно з п. 10 договору дарування борги за житлово-комунальні послуги станом на 30 липня 2021 року сплачуються обдарованою, тобто ОСОБА_4 . Отже, належним відповідачем у справі має бути лише ОСОБА_4 . Зазначав, що позивачем не доведений належними доказами розмір спожитих послуг, на підставі яких здійснювався розрахунок заборгованості, зокрема не надані акти обстеження. Звертав увагу на те, що судом першої інстанції у порушення вимог норм матеріального права перебіг позовної давності було обраховано роками, а не місяцями. Також вказував, що позивачем було подано відповідь на відзив на позовну заяву з порушенням процесуальних строків.

У відзиві на апеляційну скаргу представникТОВ «Євро-Реконструкція» - Кравченко О.П. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін (а.с. 99-101).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 серпня 2022 року дану справу було призначено головуючому судді Сліпченко О.І., судді, які входять до складу колегії: Гаращенко Д.Р., Сушко Л.П. (а.с. 88).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 січня 2022 року (а.с. 93-94).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року призначено справу до розгляду без повідомлення учасників в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами (а.с. 111).

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного суду № 308/06.1-01/23 від 10 березня 2023 року у зв`язку з настанням обставин, які унеможливлюють продовження суддею-доповідачем Сліпченко О.І. розгляд судової справи № 753/22279/21 (22-ц/824/4786/2023) призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи (а.с. 112).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 березня 2023 року дану справу було призначено головуючому судді - Левенцю Б.Б., судді, входять до складу колегії: Борисова О.В., Ратнікова В.М. (а.с. 113).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 березня 2023 року справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 січня 2022 року прийнято до свого провадження та призначено до розгляду у письмовому провадженні(а.с. 114).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідноз ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 01 червня 2012 року № 189 (переоформлено рішенням від 21 червня 2016 року № 1159) видана Ліцензія на вид господарської діяльності - постачання теплової енергії (а.с. 29).

Відповідно п. 3.3. Статуту ТОВ «Євро-Реконструкція», основними видами господарської діяльності товариства серед іншого є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії споживачам; надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої види (а.с. 22-28).

ТОВ «Євро-Реконструкція» здійснює надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_4 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 на підставі договору дарування від 30 липня 2021 року (а.с. 12-13).

Так, 30 липня 2021 року між відповідачами укладено договір дарування квартири, відповідно до якого ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 подарували належні кожному 1/3 частки квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_4 (а.с. 46-48).

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_4 , що підтверджується відповіддю з електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» (а.с. 36).

Згідно з розрахунком заборгованості станом на 01 жовтня 2021 року у квартирі АДРЕСА_4 виникла заборгованість з оплати комунальних послуг у розмірі 80 107,36 грн., з яких заборгованість з централізованого опалення становить 41 650,60 грн. та заборгованість зі сплати послуг за гаряче водопостачання становить 38 456,76 грн. (а.с. 6-11).

Правовідносини між сторонами регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Вказані Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який набрав чинності з 10 грудня 2017 року, визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Таке за змістом положення містила ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону чинні до 10 грудня 2017 року.

Правилами встановлено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем холодного та гарячого водопостачання.

Згідно з ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Частиною 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлені обов`язки індивідуального споживача, зокрема оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положеннями ч. 2 ст. 642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Наявність правовідносин між сторонами за договорами теплопостачання, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого теплопостачання, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач отримує послуги та має здійснювати оплату виставлених рахунків.

Відповідно до п. 11 вищезазначених Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Пунктом 20 Правил встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Пунктом 21 Правил визначено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Встановлено, що одноосібним власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 на підставі договору дарування від 30 липня 2021 року є відповідачка ОСОБА_4 (а.с. 12-13).

При цьому, у п. 10 договору дарування міститься застереження, що борги за житлово-комунальні послуги, наявні станом на 30 липня 2021 року, оплачуються обдаровуваною, тобто відповідачкою ОСОБА_4 .

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України).

Таким чином, обґрунтованими є доводи апелянта про помилкове покладення районним судом зобов`язання по сплаті заборгованості за спожиті комунальні послуги солідарно на відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , які не є власниками квартири, а лише в ній зареєстровані.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості та бухгалтерської довідки вбачається, що станом на 01 жовтня 2021 року у квартирі АДРЕСА_4 виникла заборгованість з оплати комунальних послуг у розмірі 80 107,36 грн., з яких: заборгованість з централізованого опалення за період з жовтня 2014 року по жовтень 2021 року становить 41 650,60 грн. та заборгованість зі сплати послуг за гаряче водопостачання за період з серпня 2017 року по жовтень 2021 року становить 38 456,76 грн. (а.с. 6-11).

Як встановлено судом, відповідачі періодично сплачували позивачу за послуги централізованого опалення, а саме: у 2015 році - 1 414,80 грн., у 2017 році - 770,00 грн., у 2018 році - 200,00 грн.

За надані позивачем послуги з постачання гарячої води відповідачі жодного разу не оплачували рахунки за спірний період з серпня 2017 року по жовтень 2021 року.

Відповідачами в суді першої інстанції та апелянтом в апеляційному суді не спростовано розміру нарахованої заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання та не надано об`єктивних доказів про погашення заборгованості та її відсутності.

При цьому, як вбачається зі змісту відзиву на позовну заяву представник відповідачки ОСОБА_4 - адвокат Вітер В.М. просив застосувати строки позовної давності, оскільки борг виник з 2014 року, а з позовом до суду позивач звернувся у листопаді 2021 року (а.с. 41-45).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст. 256 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 1 та 5 ст. 261 ЦК України).

Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.

З огляду на те, що у позивача з відповідачем ОСОБА_4 є фактичні договірні відносини, тобто не визначений інший, ніж встановлений у пункті 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення термін внесення платежів, саме з 21 числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були надані відповідні послуги, починається прострочення оплати цих послуг, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожним місячним платежем.

Оскільки позов про стягнення заборгованості подано позивачем 29 жовтня 2021 року, слід застосувати позовну давність до вимог про стягнення заборгованості за централізоване опалення з жовтня 2014 року по жовтень 2018 року та за гаряче водопостачання з серпня 2017 року по жовтень 2018 року, та відмовити у задоволенні позову у цій частині.

Періодична сплата відповідачами за послуги централізованого опалення, а саме: у 2015 році - 1 414,80 грн., у 2017 році - 770,00 грн., у 2018 році - 200,00 грн. не свідчить про визнання заборгованості, а відтак й про переривання позовної давності.

Таким чином, апеляційний суд не погодився з висновками районного суду про незастосування до вказаного періоду нарахування заборгованості позовної давності.

Враховуючи вказане, з відповідача ОСОБА_4 підлягає стягненню заборгованість за період з листопада 2018 року по жовтень 2021 року з постачання гарячої води у розмірі 29 819,47 грн. (листопад-грудень 2018 року - 1 323,54 грн., 2019 рік - 7 851,38 грн., 2020 рік - 8 816,38 грн., січень-жовтень 2021 року - 11 828,17 грн.) та заборгованість з централізованого опаленняу розмірі 21 471,58 грн. (листопад-грудень 2018 року - 1 947,33 грн., 2019 рік - 6 674,24 грн., 2020 рік - 7 659,15 грн., січень-жовтень 2021 року - 5 190,86 грн.).

Позивач крім суми заборгованості за житлово-комунальні послуги просив також стягнути з позивача інфляційні втрати та 3 % річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі №6-49цс12 і постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 14-446цс18.

Тому колегія суддів дійшла висновку про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних за період з листопада 2018 року по жовтень 2021 року, а саме: за прострочення сплати заборгованості за постачання гарячої води - 3 % річних у розмірі 1 843,87 грн. та інфляційні втрати у розмірі 3 940,96 грн.; за прострочення сплати заборгованості за централізоване опалення - 3 % річних у розмірі 3 854,83 грн. та інфляційні втрати у розмірі 6 080,11 грн., виходячи з розрахунку щомісячних розмірів заборгованості та періоду, протягом якого відповідач має нести відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позову частково та стягнення заборгованості за послуги з постачання гарячої води у розмірі 29 819,47 грн. та централізованого опалення у розмірі 21 471,58 грн., інфляційних втрат у розмірі 10 021,07 грн. та 3 % річних у розмірі 5 698,70 грн. на підставі ст. 625 ЦК України за період з листопада 2018 року по жовтень 2021 року.

Щодо судових витрат.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Ураховуючи часткове задоволення позовних вимог з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача пропорційно до частини задоволених вимог (66,69%) підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи районним судом в розмірі 1 513,86 грн. (а.с. 31).

Враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено частково, з позивача на користь апелянта слід стягнути судовий збір за розгляд справи апеляційним судом у розмірі 1 134,20 грн., сплата якого підтверджується доказами по справі (а.с. 86).

З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 січня 2022 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» -задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» () - 29 819,47 грн. заборгованості за спожиті послуги з постачання гарячої води, 21 471,58 грн. заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення, 10 021,07 грн. інфляційних втрат та 5 698,70грн. 3 % річних.

В іншій частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» () 1 513,86 грн. судового збору за розгляд справи районним.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 1 134,20 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова