ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/296/23 Справа № 201/8818/21 Категорія 39 Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Панасенко С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргоюОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11 травня 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2021 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 звернулися до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_2 є двоюрідною правнучкою ОСОБА_6 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а ОСОБА_6 , відповідно, є двоюрідною прабабою ОСОБА_2 .

Зазначають, що відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 26 серпня 2007 року Відділом з обліку населення м.Карміель Міністерства внутрішніх справ Держави Ізраїль, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказують, що заповіт щодо майна ОСОБА_6 відсутній, у зв`язку з чим, відповідно до вимог ЦК України, здійснюється спадкування за законом.

23 листопада 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу заведено та зареєстровано спадкову справу (номер у Спадковому реєстрі 66800937; номер у нотаріуса 37/2020) після смерті ОСОБА_6 .

Зазначають, що спадкоємці першої, другої, третьої та четвертої черги після смерті ОСОБА_6 наразі відсутні та/або не прийняли спадщину, зокрема, чоловік ОСОБА_6 ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) не прийняв спадщину та помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , син ОСОБА_6 ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) не прийняв спадщину та помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Дітей не мав.

Щодо спадкоємців п`ятої черги права на спадкування за законом: утриманців у розумінні ч. 2 ст. 1265 ЦК України ОСОБА_6 не мала, ОСОБА_3 як двоюрідна внучка ОСОБА_6 , є її родичкою третього ступеня споріднення. Однак ОСОБА_3 не прийняла спадщину.

Вважають, що ОСОБА_2 , як двоюрідна правнучка ОСОБА_6 , є її родичкою четвертого ступеня споріднення, і наразі є єдиним із спадкоємців ОСОБА_6 , які зберігають право на спадкування.

Зазначають, що на час відкриття спадщини ОСОБА_6 проживала в Державі Ізраїль, де і померла. При цьому жоден зі спадкоємців із нею не проживав. На час відкриття спадщини ОСОБА_2 була малолітньою особою, а отже вона вважається такою, що прийняла спадщину.

Вважають, що інші потенційні спадкоємці або будь-які інші особи не приймали спадщину, тому спадщина належить ОСОБА_2 з часу відкриття спадщини відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України.

03 грудня 2020 року ОСОБА_3 , діючи як законний представник ОСОБА_2 , звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Медяник В.А., щодо отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 , проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено, у зв`язку із неможливістю підтвердження родинних відносин між малолітньою дитиною, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після цього ОСОБА_3 , діючи як законний представник ОСОБА_2 , звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, за результатами розгляду якої ухвалено рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 лютого 2021 року у справі №201/3357/20, яким зокрема встановлено, що ОСОБА_2 є двоюрідною правнучкою ОСОБА_6

17 травня 2021 року ОСОБА_3 , діючи як законний представник ОСОБА_2 , звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Медяник В.А., щодо отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок (домоволодіння) АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, у зв`язку з тим, що «як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 17 травня 2021 року № 256605234 житловий будинок (домоволодіння) АДРЕСА_1 належить іншій особі, а саме: ОСОБА_4 ».

Зазначають, що за життя ОСОБА_6 на праві приватної власності належали 27/100 частин домоволодіння (житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами), що знаходиться в АДРЕСА_2 . 27/100 домоволодіння складають квартиру АДРЕСА_3 .

27/100 Домоволодіння належали ОСОБА_6 на праві приватної власності на момент її смерті, а отже в силу ст. 1218 ЦК України право власності на 27/100 домоволодіння входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_6 .

Враховуючи зазначене, вважають, що право власності на 27/100 домоволодіння належить ОСОБА_2 , як єдиному спадкоємцю ОСОБА_6 , в порядку спадкування за законом з часу відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Зазначають, що через низку протиправних дій, 27/100 домоволодіння виявилося формально розділеним на частини, включені до складу двох об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 домоволодіння за адресою АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 ), наразі зареєстровано за ОСОБА_4 .

Вказують, що ОСОБА_5 виготовила достеменно невідому кількість примірників договору купівлі-продажу від 16 липня 2007 року у простій письмовій формі, відповідно до якого нібито ОСОБА_6 в особі свого представника за довіреністю ОСОБА_8 (сина ОСОБА_6 ), діючи як продавець, продала, а ОСОБА_5 , діючи як покупець, купила 27/100 Домоволодіння.

Водночас, за твердженням самого нині покійного ОСОБА_8 , він Договір купівлі-продажу від 16 липня 2007 року не підписував, і більше того перебував в той час (з 11 липня 2007 року по 30 липня 2007 року) у відрядженні за кордоном. Зазначені доводи ним були висловлені, зокрема, у апеляційній скарзі у справі № 2-3784/07, що відображено у рішенні Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2013 року. Так, суд апеляційної інстанції відмовив ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог про визнання угоди дійсною та визнання права власності. Таким чином, договір купівлі-продажу від 16 липня 2007 року є нікчемним в силу ч. 1 ст. 202 та ч. 1 ст. 236 ЦК України (в редакції на момент укладення Договору купівлі-продажу від 16 липня 2007 року) з моменту його вчинення. Крім того, апеляційний суд також встановив, що вказаний договір купівлі-продажу є не лише нікчемним, але і неукладеним, а отже щодо нього взагалі в принципі не можна порушувати питання визнання дійсним.

Однак у період між рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій у справі № 2-3784/07 ОСОБА_5 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2007 року у справі № 2-3784/07 протиправно, без належних підстав зареєструвала за собою право власності на 27/100 Домоволодіння.

Після цього ОСОБА_5 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 (у власності якої знаходилася решта (крім 27/100) Домоволодіння) про поділ спільного майна в натурі (справа № 2-4408/08).

Сторони у справі № 2-4408/08 ОСОБА_5 та ОСОБА_1 уклали мирову угоду. Мирова угода була визнана ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2008 року у справі № 2-4408/08.

Однак до скасування вказаної ухвали суду першої інстанції ОСОБА_5 та ОСОБА_1 встигли протиправно, без належних підстав зареєструвати за собою права власності на об`єкти нерухомого майна, реєстраційні номери 01 та 01 відповідно.

Після цього ОСОБА_5 відчужила об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 01, домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу від 09 жовтня 2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г. (зареєстровано в реєстрі за № 4308).

А ОСОБА_1 відчужила об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 01, домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_4 за Договором купівлі-продажу від 09 жовтня 2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г.,(зареєстровано в реєстрі за № 4310).

В той же день 09 жовтня 2013 року було зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_4 на: об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 01, домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 ; об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 01, домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 .

Вважають, що ОСОБА_10 неправомірно, без належних підстав набула, зареєструвала та продовжує бути суб`єктом прав приватної власності на об`єкти нерухомого майна, реєстраційні номери 01 та 01, до складу яких протиправно та без належних підстав включені елементи 27/100 Домоволодіння, які належать на праві приватної власності ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_6 з 22 липня 2007 року.

Враховуючи зазначене, просили суд: визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на 27/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , та в цілому складається із: (1) А-2 - житловий будинок, житловою площею 263,2 кв.м., загальною площею 473,9 кв.м.; літ. Б гараж; літ. В гараж; літ. Г гараж; літ. Д гараж: літ. И гараж; № 1-5, І, II споруди, замощення, які (27/100 частин домоволодіння) складаються із: кв. АДРЕСА_6 , чка складається із: поз.1 веранда, загальною площею 30,7 кв.м., поз. 2 коридор, загальною площею 5,9 кв.м., поз. 3 житлова, загальною площею 20,0 кв.м., поз. 4 житлова, загальною площею 10,3 кв.м., поз. 5 комора, загальною площею 1,0 кв.м., поз. 6 коридор, загальною площею 6,2 кв.м., поз. 7 житлова, загальною площею 10,0 кв.м., поз. 8 кухня, загальною; площею 11,1 кв.м., поз. 9 туалет, загальною площею 1,1 кв.м.; (2) літ. В гараж; (3) літ. Г гараж; (4) споруди 15, І та витребувати від ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 зазначене 27/100 частин домоволодіння.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11 травня 2022 року визнано за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 27/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , та в цілому складається із: А-2 - житловий будинок, житловою площею 263,2 кв.м., загальною площею 473,9 кв.м.; літ. Б гараж; літ. В гараж; літ. Г гараж; літ. Д гараж: літ. И гараж; № 1-5, І, II споруди, замощення, які (27/100 частин домоволодіння) складаються із: (1) квартири АДРЕСА_6 , яка складається із: поз. 1 веранда, загальною площею 30,7 кв.м., поз. 2 коридор, загальною площею 5,9 кв.м., поз. 3 житлова, загальною площею 20,0 кв.м., поз. 4 житлова, загальною площею 10,3 кв.м., поз. 5 комора, загальною площею 1,0 кв.м., поз. 6 коридор, загальною площею 6,2 кв.м., поз. 7 житлова, загальною площею 10,0 кв.м., поз. 8 кухня, загальною; площею 11,1 кв.м., поз. 9 туалет, загальною площею 1,1 кв.м.; (2) літ. В гараж; (3) літ. Г гараж; (4) споруди 15, І.

Витребувано від ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 27/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , та в цілому складається із: А-2 - житловий будинок, житловою площею 263,2 кв.м., загальною площею 473,9 кв.м.; літ. Б гараж; літ. В гараж; літ. Г гараж; літ. Д гараж: літ. И гараж; № 1-5, І, II споруди, замощення, які (27/100 частин домоволодіння) складаються із: (1) квартири АДРЕСА_6 , яка складається із: поз. 1 веранда, загальною площею 30,7 кв.м., поз. 2 коридор, загальною площею 5,9 кв.м., поз. 3 житлова, загальною площею 20,0 кв.м., поз. 4 житлова, загальною площею 10,3 кв.м., поз. 5 комора, загальною площею 1,0 кв.м., поз. 6 коридор, загальною площею 6,2 кв.м., поз. 7 житлова, загальною площею 10,0 кв.м., поз. 8 кухня, загальною; площею 11,1 кв.м., поз. 9 туалет, загальною площею 1,1 кв.м.; (2) літ. В гараж; (3) літ. Г гараж; (4) споруди 15, І.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю підстав для задоволення позову, оскільки ОСОБА_10 неправомірно, без належних підстав набула, зареєструвала та продовжує бути суб`єктом прав приватної власності на об`єкти нерухомого майна, реєстраційні номери 01 та 01, до складу яких протиправно та без належних підстав включені елементи 27/100 домоволодіння, які належать на праві приватної власності ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_6 з 22 липня 2007 року. Суд зазначив, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судове рішення базується виключно на не підтверджених доказами припущеннях суду та не відповідає фактичним обставинам справи, встановленим самим же судом першої інстанції. Вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що на час відкриття спадщини були живими чоловік та син спадкодавця, які проживали разом з нею на час відкриття спадщини. Не зрозумілим є висновок суду про те, що заповіт у Державі Ізраїль, де померла спадкодавець, не складався та про відсутність утриманців спадкодавця чи осіб, які утримували спадкодавця, адже суд не витребував відповідні докази з відповідного органу Держави Ізраїль. Помилковим є також висновок суду про те, що нотаріально посвідчений та зареєстрований відповідно до чинного законодавства договір купівлі-продажу ОСОБА_4 спірного домоволодіння не є належною правовою підставою набуття права власності. Суд першої інстанції при розгляд даної справи не звернув увагу на те, що рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 22 лютого 2021 року у цивільній справі №207/3357/20, на яке, як на підставу своїх ніким не визнаних родинних відносин посилається позивач та суд першої інстанції, оскаржене в апеляційному порядку та перебуває на розгляді в Дніпровському апеляційному суді.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, у якому просила залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 , має повних 15 років, а тому є неповнолітньою особою. Матір`ю заявниці є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , що підтверджуються: свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 22 травня 2007 року; паспортом громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 25 лютого 1998 року на ім`я ОСОБА_3 ; довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера від 05 липня 1999 року № на ім`я ОСОБА_3 ; копією паспорта громадянина України у формі ID-картки № НОМЕР_5 (запис №146), виданого органом 1212 04 червня 2021 року на ім`я ОСОБА_2 ; копією довідки про присвоєння РНОКПП № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 24-28).

ОСОБА_3 є законним представником позивача.

ОСОБА_2 є двоюрідною правнучкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що встановлено рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 лютого 2021 року у справі № 201/3357/20. Зокрема, відповідно до резолютивної частини вказаного рішення, суд вирішив «встановити факт родинних відносин, а саме того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 22.05.2007 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, є двоюрідною правнучкою ОСОБА_6 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_12 ; дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_13 ), яка, в свою чергу, є двоюрідною прабабою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 22.05.2007 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області» (а.с. 29-31).

Система родинних відносин та зв`язків, які опосередковують відповідне кровне споріднення ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (двоюрідна правнучка та двоюрідна прабаба відповідно), встановлена як сукупність обставин у рішенні Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 лютого 2021 року у справі № 201/3357/20 та виглядає наступним чином:

1) ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_14 ;

2) ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_15 ; таким чином, ОСОБА_2 є внучкою ОСОБА_11 ;

3) ОСОБА_11 є сином ОСОБА_12 (народився ІНФОРМАЦІЯ_16 , помер ІНФОРМАЦІЯ_17 ); таким чином, ОСОБА_2 є правнучкою ОСОБА_12 ;

4) ОСОБА_12 є:

- сином ОСОБА_13 (народився ІНФОРМАЦІЯ_18 , помер ІНФОРМАЦІЯ_19 );

- сином ОСОБА_14 (народилася ІНФОРМАЦІЯ_20 , померла ІНФОРМАЦІЯ_21 ).

Крім того, ОСОБА_12 є братом ОСОБА_6 ., яка також є дочкою ОСОБА_13 та ОСОБА_15 ; таким чином, ОСОБА_2 є двоюрідною правнучкою ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується: свідоцтвом про смерть, виданим 26 серпня 2007 року Відділом з обліку населення м. Карміель Міністерства внутрішніх справ Держави Ізраїль; свідоцтвом про смерть, виданим 11 квітня 2021 року Відділом по справам населення та міграційної служби Міністерства внутрішніх справ Держави Ізраїль в місті Холон (а.с. 34-41).

Часом відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 є день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлено, що заповіт щодо майна ОСОБА_6 відсутній, що підтверджується копією спадкової справи № 37/2020, заведеної після смерті ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.239-263).

Таким чином, після смерті ОСОБА_6 здійснюється спадкування за законом.

23 листопада 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Медяник В.А. заведено та зареєстровано спадкову справу (номер у Спадковому реєстрі 66800937; номер у нотаріуса 37/2020) після смерті ОСОБА_6 , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 62577120 від 23 листопада 2020 року (а.с. 42).

Спадкоємці першої черги після смерті ОСОБА_6 відстуні та/або не прийняли спадщину:

- батько ОСОБА_6 ОСОБА_13 помер ІНФОРМАЦІЯ_22 , тобто раніше за ОСОБА_6 ;

- мати ОСОБА_6 ОСОБА_15 померла ІНФОРМАЦІЯ_23 , тобто раніше за ОСОБА_6 ;

- чоловік ОСОБА_6 ОСОБА_7 - не прийняв спадщину та помер ІНФОРМАЦІЯ_24 ;

- син ОСОБА_6 - ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_25 ) не прийняв спадщину та помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Дітей не мав.

Спадкоємці другої черги після смерті ОСОБА_6 відстуні та/або не прийняли спадщину. Не відбулося і спадкування за правом представлення за другою чергою спадкування (згідно із ч. 3 ст. 1266 ЦК України):

- рідний брат ОСОБА_6 ОСОБА_12 помер раніше ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_26 ;

- племінник ОСОБА_6 ОСОБА_11 (син ОСОБА_12 ) не прийняв спадщину.

Встановлено, що ОСОБА_6 не мала рідних дядька або тітки, тому спадкоємці третьої черги відсутні.

Щодо четвертої черги права на спадкування судом встановлено, що до таких осіб може бути віднесений син ОСОБА_6 ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 , який не прийняв спадщину та помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Таким чином, спадкоємці четвертої черги відсутні та / або не прийняли спадщину.

Щодо п`ятої черги права на спадкування. Утриманців в розумінні ч. 2 ст. 1265 ЦК України ОСОБА_6 не мала.

ОСОБА_3 , як двоюрідна внучка ОСОБА_6 є її родичкою третього ступеня споріднення. Однак ОСОБА_3 не прийняла спадщину.

ОСОБА_2 , як двоюрідна правнучка ОСОБА_6 є її родичкою четвертого ступеня споріднення, і наразі є єдиним із спадкоємців ОСОБА_6 , за якими зберігається право на спадкування.

03 грудня 2020 року ОСОБА_3 , діючи як законний представник ОСОБА_2 , звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Медяник В.А., щодо отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено. у зв`язку із неможливістю підтвердження родинних відносин між малолітньою дитиною, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 та легалізації свідоцтва про смерть гр. ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03 грудня 2020 року (а.с. 43).

Для встановлення факту родинних відносин ОСОБА_3 , діючи як законний представник ОСОБА_2 , звернулася до суду із відповідною заявою. За результатами розгляду даної заяви ухвалено рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 лютого 2021 року у справі № 201/3357/20, яким зокрема встановлено, що ОСОБА_2 є двоюрідною правнучкою ОСОБА_6

17 травня 2021 року ОСОБА_3 , діючи як законний представник ОСОБА_2 , звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Медяник В.А., щодо отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок (домоволодіння) АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 .

Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, Медяник В.А. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок (домоволодіння) АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 , у зв`язку з тим, що з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 17 травня 2021 року № 256605234, вбачається, що житловий будинок (домоволодіння) АДРЕСА_1 належить іншій особі, а саме: ОСОБА_4 , що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 травня 2021 року, винесеною приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Медяник В.А.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_6 на праві приватної власності належали 27/100 частин домоволодіння (житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами), що знаходиться в АДРЕСА_2 , на земельній ділянці площею 1183 кв.м., на якій розташовані: А-2 - житловий будинок, житловою площею 263,2 кв.м., загальною площею 473,9 кв.м.; літ. Б гараж; літ. В гараж; літ. Г гараж; літ. Д - гараж: літ. И - гараж; № 1-5, І, II - споруди, замощення.

27/100 Домоволодіння складають квартиру АДРЕСА_6 , яка складається із: поз. 1 веранда, загальною площею 30,7 кв.м., поз. 2 коридор, загальною площею 5,9 кв.м., поз. 3 житлова, загальною площею 20,0 кв.м., поз. 4 житлова, загальною площею 10,3 кв.м., поз. 5 комора, загальною площею 1,0 кв.м., поз. 6 коридор, загальною площею 6,2 кв.м., поз. 7 житлова, загальною площею 10,0 кв.м., поз. 8 кухня, загальною; площею 11,1 кв.м., поз. 9 туалет, загальною площею 1,1 кв.м.

До складу 27/100 Домоволодіння входять також: літ. В гараж; літ. Г гараж; споруди 15, І.

Право власності ОСОБА_6 підтверджується: свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 23 грудня 1975 року, виданим старшим державним нотаріусом Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Смеюхою Н.І. (зареєстровано в реєстрі за № 2-9752); листом КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 11.2007 року № 13397; рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради від 24 вересня 1997 р. № 620; договором розподілу конкретного домоволодіння від 26 квітня 1952 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори І.Л. Січевим (зареєстровано в реєстрі за № 25861).

Наразі, 27/100 Домоволодіння, які на праві приватної власності належали ОСОБА_6 , зареєстровані за ОСОБА_4 та розділені на частини, включені до складу двох об`єктів нерухомого майна: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , до складу якого увійшла квартира АДРЕСА_7 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , до складу якого увійшли літ. В гараж; літ. Г гараж; споруди 15, І.

Зазначене підтверджується: Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки: 256695234; дата, час формування: 17 травня 2021 року 09:45:22) щодо будинку АДРЕСА_5 ; Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки: 100439834; дата, час формування: 17 жовтня 2017 року 10:37:18) щодо будинку

АДРЕСА_5 розглядалася справа № 2-3784/07, за позовом ОСОБА_5 , яка просила визнати дійсним договір купівлі-продажу від 16 липня 2007 року та визнати за нею право власності на 27/100 Домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до цього договору, укладеного у простій письмовій формі, нібито ОСОБА_6 в особі свого представника за довіреністю від 25 червня 2007 року ОСОБА_8 , діючи як продавець, продала, а ОСОБА_5 , діючи як покупець, купила 27/100 Домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2007 року у справі № 2-3784/07 позовні вимоги ОСОБА_5 було задоволено.

Однак зазначене рішення суду першої інстанції було скасовано рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2013 року та відмовлено ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог про визнання угоди дійсною та визнання права власності.

Апеляційний суд Дніпропетровської області у рішенні від 24 вересня 2013 року у справі № 2-3784/07 (провадження № 22-ц/774/9924/13) також встановив, що договір купівлі-продажу від 16 липня 2007 року є не лише нікчемним, але і неукладеним, а отже щодо нього взагалі в принципі не можна порушувати питання визнання дійсним.

У зазначеному вище рішенні Апеляційного суду Дніпропетровської області також відображені доводи ОСОБА_8 , який у ході розгляді зазначеної справи стверджував, що договір купівлі-продажу від 16 липня 2007 року він не підписував, і більше того перебував в той час (з 11 липня 2007 року по 30 липня 2007 року) у відрядженні за кордоном. Про це також свідчать укладені ОСОБА_8 та третьою особою ОСОБА_5 : попередній договір купівлі-продажу квартири від 16 серпня 2007 року, предметом якого був майбутній продаж 27/100 домоволодіння; договір безвідсоткової цільової позики від 16 серпня 2007 року, за яким ОСОБА_5 позичала кошти у ОСОБА_8 з конкретною метою придбання у власність 27/100 домоволодіння.

У період між винесенням рішень судами першої та апеляційної інстанцій у справі № 2-3784/07, ОСОБА_5 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2007 року у справі № 2-3784/07 зареєструвала за собою право власності на 27/100 Домоволодіння.

Також, ОСОБА_5 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 , у власності якої знаходилася решта (73/100) Домоволодіння) про поділ спільного майна в натурі (справа № 2-4408/08).

У справі № 2-4408/08 сторонами - ОСОБА_5 та ОСОБА_1 укладено мирову угоду. Мирова угода була визнана ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2008 року. Крім того, ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2010 року про роз`яснення ухвали у справі № 2-4408/08 було роз`яснено вказану ухвалу від 19 грудня 2008 року про визнання мирової угоди.

Зазначені вище ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 2-4408/08 від 19 грудня 2008 року про визнання мирової угоди та від 15 січня 2010 року про роз`яснення ухвали були скасовані ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2013 року у справі № 2-4408/08 (провадження № 22-ц/774/11115/13) та ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2013 року у справі № 2-4408/08 (провадження № 22-ц/774/10973/13) відповідно.

Відповідно до умов зазначеної мирової угоди, а також ухвал Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2008 року та від 15 січня 2010 року у справі № 2-4408/08, домоволодіння, яке нібито перебувало у спільній сумісній власності ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , виявилося розділеним на дві частини: домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01); домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

Право спільної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на домоволодіння припинялося. Натомість в порядку поділу спільного майна за ОСОБА_5 визнавалося право власності на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 01 домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 ; а за ОСОБА_1 визнавалося право власності на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 01, домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 .

Однак до скасування вказаних ухвал суду першої інстанції ОСОБА_5 та ОСОБА_1 без належних підстав зареєстрували за собою права власності на об`єкти нерухомого майна, реєстраційні номери 01 та 01 відповідно.

Після цього, ОСОБА_5 відчужила об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 01 домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу від 09 жовтня 2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г. (зареєстровано в реєстрі за № 4308).

ОСОБА_1 відчужила об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 01 домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу від 09 жовтня 2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г.(зареєстровано в реєстрі за № 4310).

Ці обставини підтверджуються: договором купівлі-продажу від 09 жовтня 2013 року, посвідченим Батовою Л.Г., приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу (зареєстровано в реєстрі за № 4308); договором купівлі-продажу від 09 жовтня 2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г. (зареєстровано в реєстрі за № 4310).

09 жовтня 2013 року було зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_4 на: об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 01 домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 : номер запису про право власності: 2799709; дата, час державної реєстрації: 09.10.2013 20:38:02; Державний реєстратор: приватний нотаріус Батова Людмила Григорівна, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська обл.; підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 4308, виданий 09.10.2013, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Батова Л.Г.; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 6609629 від 09.10.2013 20:46:10, приватний нотаріус Батова Людмила Григорівна, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська обл.; частка: 1/1; об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 01, домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 : номер запису про право власності: 2799587; дата, час державної реєстрації: 09.10.2013 19:55:16; Державний реєстратор: приватний нотаріус Батова Людмила Григорівна, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська обл.; підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 4310, виданий 09.10.2013, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Батова Л.Г.; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 6609433 від 09.10.2013 20:21:28, приватний нотаріус Батова Людмила Григорівна, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська обл.; частка: 1/1.

Зазначені обставини підтверджуються: Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки: 256695234; дата, час формування: 17.05.2021 09:45:22) щодо будинку 15; Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки: 100439834; дата, час формування: 17.10.2017 10:37:18) щодо будинку 15а.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_10 неправомірно, без належних підстав набула, зареєструвала та продовжує бути суб`єктом прав приватної власності на об`єкти нерухомого майна, реєстраційні номери 01 та 01, до складу яких протиправно та без належних підстав включені елементи 27/100 домоволодіння, які належать на праві приватної власності ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_6 з 22 липня 2007 року.

Проте колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 1221 ЦК України (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Згідно з частинами 1, 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Звертаючись із вказаним позовом до суду, ОСОБА_2 в обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що будучи двоюрідною правнучкою ОСОБА_6 , та її родичем четвертого ступеня споріднення, вона є єдиною спадкоємницею за законом, яка прийняла спадщину, подавши до нотаріальної контори за місцезнаходженням спірного нерухомого майна відповідну заяву, проте позбавлена можливості вирішити питання про спадкування нотаріально, оскільки спірним нерухомим майном неправомірно володіє інша особа.

Судом першої інстанції встановлено, що спадкодавець ОСОБА_6 на час смерті проживала за межами України, місцем відкриття спадщини є м. Карміель Держави Ізраїль, до складу спадщини увійшли права на нерухоме майно, яке знаходиться на території України, яку прийняла позивач ОСОБА_2 , шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцезнаходженням спірного нерухомого майна. При цьому, суд першої інстанції вважав, що інші спадкоємці чи інші особи не прийняли спадщину, проте питання щодо наявності чи відсутності спадкоємців за місцем відкриття спадщини, тобто чи зверталися до нотаріальної контори за місцем смерті та останнього місця проживання спадкодавця у Державі Ізраїль інші особи, судом не з`ясовувалося. Проте, судом першої інстанції було встановлено, що за життя ОСОБА_6 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , який пережив її та помер ІНФОРМАЦІЯ_24 , мала сина ОСОБА_8 , який пережив її та помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , всі вони були зареєстровані у спірному домоволодінні та проживали разом на час відкриття спадщини.

Доказів про відмову від спадщини осіб, які на момент смерті постійно проживали разом з померлим спадкодавцем, протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України, зокрема ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , матеріали справи не містять. Позивач даний факт не спростувала та не надала суду першої та апеляційної інстанції доказів протилежного.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про порушення прав єдиного спадкоємця на спірне спадкове нерухоме майно, яке знаходиться на території України та неправомірно перебуває у власності іншої особи, є передчасними.

Виходячи з вищенаведеного, відсутні підстави вважати порушеними права позивача, отже заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11 травня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова