Справа № 288/2495/22
Провадження № 2/288/91/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року смт Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Зайченко Є. О.,

за участю секретаря судових засідань Корнієнко Т.М.,

представник позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

представника Органу опіки та піклування Попільнянської селищної ради Житомирського району Житомирської області Несенюк І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Попільнянської селищної ради Житомирської області про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі Позивач) звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 (далі Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Попільнянської селищної ради Житомирського району про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів, в якій вказує, що рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 22 січня 2018 року вирішено стягувати з нього аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дітей відповідного віку, щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 13.05.2017 року.

Вищевказаним рішенням також шлюб між сторонами було розірвано.

Незважаючи на реєстрацію місця проживання відповідача за тією ж адресою, що і позивач, після розірвання шлюбу відповідач жила в місті Києві.

З часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, обставини змінились. Старший син ОСОБА_8 досягнув повноліття, а молодший ОСОБА_9 з 05 березня 2022 року по даний час проживає разом з позивачем та перебуває на його повному утриманні.

З початку навчального року 2022 року ОСОБА_9 влаштувався до Липківської гімназії ім. М.І. Шпака Попільнянської селищної ради Житомирської області, в якій на даний час навчається в 7 класі.

Визначаючи ту обставину, що син ОСОБА_9 проживає із Позивачем, Відповідач звернулася із відповідною заявою до державного виконавця про зупинення стягнення аліментів з Позивача на її користь, доки син прозиває з Позивачем та перебуває на його утриманні, однак правових підстав такого зупинення норми ЗУ №Про виконавче провадження» не містять та аліменти продовжують стягувати.

Також Відповідач в період з 05 березня 2022 року по даний час декілька разів перераховувала кошти на картковий рахунок сина ОСОБА_10 , ті які були відраховані з його зарплати як аліменти на утримання сина.

Так як неповнолітній син ОСОБА_9 з Відповідачем не проживає, тому остання втратила право на отримання аліментів на його утримання, а він набув таке право. Рішення суду в цій частині підлягає зміні в частині звільнення його від сплати на користь Відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В зв`язку з тим, що Відповідач з сином ОСОБА_11 не проживає з 05 березня 2022 року, тому припинення виплати аліментів на нього необхідно вирішити з 05 березня 2022 року, тобто з часу, коли змінились обставини.

Позивач просить звільнити його від сплати аліментів, призначених рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 22 січня 2018 року, на користь ОСОБА_12 на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 05 березня 2022 року. Стягувати з ОСОБА_12 на його користь аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частки з усіх видів її заробітку (доходів),

але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник Відповідача в судовому засіданні зазначив, просив відмовити в задоволенні позову але у разі часткового задоволення позову не заперечує щодо припинення стягнення аліментів, але не з 05.03.2022, а з дати подати позову, а саме, 26.12.2023, так як вона не використає отримані від нього аліменти та повертає позивачу, та свідками доведено, що вона приймає участь в забезпеченні дитини. Також просив, вирішити питання судових витрат пропорційно задоволених вимог.

Представник третьої особи: Органу опіки та піклування Попільнянської селищної ради Житомирського району Житомирської області щодо розгляду справи покладається на розсуд суду.

Суд, вислухавши представника Позивача, представника Відповідача, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 21 жовтня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Попільнянського районного управління юстиції Житомирської області, батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , актовий запис за № 4 /а.с. 5/.

Відповідно до рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 22 січня 2018 року шлюб зареєстрований, 27 квітня 1996 року Кривенською сільською радою Попільнянського району Житомирської області, актовий запис № 1, між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , розірвано та вирішено стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_3 , жительки АДРЕСА_1 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі одної третьої частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 13 травня 2017 року /а.с. 6-7/.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 23 травня 2022 року, в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Попільнянської селищної ради Житомирського району про звільнення від сплати аліментів відмовлено, з тих підстав, що проживання дитини з батьком тимчасове, в майбутньому він може проживати з матір`ю, на даний час не визначено місце проживання дитини, крім того за період проживання сина з позивачем, відповідач відмовилась від аліментів на його утримання. /а.с.8-10/

Згідно довідки № 19 від 25 листопада 2022 року Липківської гімназії ім. М.І. Шпака Попільнянської селищної ради, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчається в 7 класі Липківської гімназії ім. М.І. Шпака Попільнянської селищної ради. /а.с.12/

Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому будинку осіб № 369 від 23 грудня 2022 року виконавчого комітету Попільнянської селищної ради Житомирської області, у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . /а.с.13/

Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 1026/01-27 від 14 грудня 2022 року Попільнянського відділу державної виконавчої служби, станом на 14 грудня 2022 року заборгованість зі сплати аліментів по виконавчого провадженню 57430353 - відсутня. /а.с.14/

Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого 21 січня 2020 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_5 21 січня 2020 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_15 , прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_16 », актовий запис № 56 /а.с. 11/.

Згідно квитанцій від 21 жовтня 2022 року та 15 грудня 2022 року ОСОБА_4 перераховувала кошти на рахунок ОСОБА_10 /а.с. 15-16/.

Також стороною Позивача надано до суду роздруківки з Приват24 про перерахування ОСОБА_4 коштів ОСОБА_7 , які їй надходили від ДВС у Попільнянському районі за період з 21.05.2022 по 15.02.2023 (21.05.2022, 01.06.2022, 30.06.2022, 18.08.2022, 26.08.2022, 21.10.2022, 15.12.2022, 17.01.2023, 15.02.2023) на загальну суму 48628 гривень 69 копійок та роздруківки про відправлення ОСОБА_4 посилок ОСОБА_5

через Нова пошта на загальну суму 5970 гривень, грошових коштів на суму 3000 гривень, а також копію сторінки з трудової книжки ОСОБА_4 /а.с. 46-53/

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що він проживає з татом, та його жінкою ОСОБА_17 . Мама проживає з квітня 2022року в Німечинні, до того він проживав з мамою в м. Києві. Він визначився, що і надалі буде жити з татом, про це він сказав мамі. Мама присилала посилку, кошти передавала. Вона аліменти повертала пару раз, але не всі кошти. Його забезпечує тато. Хоч мама і повернеться, все одно він буде жити з татом. Брат дзвонить коли йому треба, за цей рік практично не дзвонив. Назар проживав з мамою. Мама за кордон поїхала в березні 2022 році, вона там офіційно не працює. Мама недавно пропонувала щоб він приїхав до неї та погостював, але він не погодився, йому вдома добре. Аліменти стягувались із батька, але вона їх повертала на його рахунок. Мама після березня 2022 року приїжджала тільки раз на один тиждень. Вона приїжджала по іншим обставинам, а не забрати його. Коли він приїхав то вирішив, що з татом буду жити, між ними гарні стосунки. З мамою у нього таж гарні відносини. Вона питає як його справи, чим займаюсь. Про школу, його захоплення не запитує. Він з мамою за кордон не хоче проживати.Коли вони жили з нею в Києві, у них не дуже були гарні стосунки, її чоловік його ображав, він мамі казав, що хоче жити з татом. У нього є телефон, його купив тато, він також кошти дає на дозвілля, одяг. Їжу готує татова дружина, у них гарні з нею відносини.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що він являється сином позивача та відповідача. Мати в Україні не проживає з квітня місяця 2022 року, виїхала по причині війни. До цього вона офіційно працювала в продуктовому магазині. Ілля його рідний брат, зараз він проживає з батьком. ОСОБА_9 не захотів їхати з матір`ю, залишився з батьком, хоча вона йому пропонувала. Вона постійно по телефону йому пропонувала, але він не мав бажання. Мати передавала кошти, передавала речі, які купувала в інтернеті, а також дала десь 300-400 євро. Друзями теж передавала посилки, в них були продукти та гроші. Він забирав ці посилки, тому знає про це. Він в пару місяців один чи два рази приїжджає до бабусі. З батьком та братом має нормальні відносини. Мама до України десь 2 рази приїжджала. На даний час вона не працює. Мама брату перед ним передавала 200-300 євро, раніше теж кошти надавала. Коли батько не сплачував аліменти, вона свої кошти давала. Був час, коли він з мамою в Києві теж проживав. З ними проживав мамин чоловік. Між ОСОБА_11 та вітчимом, він ніяких конфліктів не помічав.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що вона являється дружиною позивача. Ілюша до них приїхав 03 березня 2022 року. По даний час він з ними проживає, навчається в гімназії, перебуває на утриманні батька. Вони його за свої кошти одягають та утримують. Коли мати ОСОБА_10 приїхала в Україну, то до них тільки один раз приходила. У ОСОБА_10 погані відносини з чоловіком матері ОСОБА_18 . Мама в посилках передає пряники, шоколад.

Свідок ОСОБА_19 пояснив, що вони з позивачем друзі та сусіди. Іллюші зручно та добре проживати з батьком та його дружиною. Ілля навчається в Липківській гімназії. До того часу Ілля жив з мамою в Києві. За весь період вона 2 рази приїздила. У ОСОБА_10 з ОСОБА_20 гарні відносини, вона допомагає йому у навчанні. Раніше він погано навчався, коли з ОСОБА_21 займатись почав, у нього стали кращими оцінки. Він не знає, чому мати не забрала його з собою. Коли він спілкувався з ОСОБА_22 , то він говорив, що його мама відправила з чужими людьми до батька, він навіть не знав про її намір поїхати за кордон.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно частин 8, 9 статті 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, чого позивач і не заперечує.

Згідно статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У разі задоволення позову аліменти на дитину у зміненому розмірі будуть стягуватися від дня набрання чинності рішення суду, а не від дня пред`явлення позову.

При цьому відповідно до статті 182 СК України та роз`яснень, які містяться в пункті 17 Постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина 2 статті 182 СК України).

Так, відповідності до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. І цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, які зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст. 180 СК України).

Виходячи з наведеного та ст. 181 СК України, у разі ухилення батьків від надання матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку, стягнення зазначених коштів присуджується за рішенням суду в частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Це положення відображено і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного Кодексу України, вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 року встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей.

У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

З аналізу наведених норм закону вбачається, що необхідною передумовою виникнення права батьків на отримання аліментів на утримання дитини є її проживання з одним із батьків.

У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).

Частиною 4 статті 273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів.

Як вбачається з частини 2 статті 188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на утриманні батька ОСОБА_3 , що підтверджується показами в судовому засіданні свідків та дитини, відтак після набрання рішенням суду законної сили, яким з позивача стягувалися періодичні платежі у виді аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини, встановлено обставини, що впливають на їх припинення. Чинним законодавством не передбачено можливість внесення змін до виконавчого листа про стягнення аліментів чи його скасування. Тому, вимога про звільнення від сплати аліментів з позивача на користь відповідача на утримання дитини, що стягуються за заочним рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 22 січня 2018 року (справа № 288/562/17) підлягає задоволенню, однак датою припинення стягнення з позивача аліментів суд вважає дату звернення з даним позовом до суду 26 грудня 2022 року.

Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що на даний час неповнолітній син ОСОБА_7 перестав проживати з матір`ю, а проживає з батьком ОСОБА_3 , тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом звільнення від примусового стягнення на користь матері аліментів, бо сімейний стан платника аліментів та особи, що їх одержує змінився, а саме син ОСОБА_7 проживає з батьком.

Частинами 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована поставною Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27 лютого 1991 року) держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, у позові ставиться вимога про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини ОСОБА_7 на користь позивача, оскільки на даний час дитина знаходиться на утриманні позивача.

Наразі чинним є судове рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_7 .. На час звернення у травні 2017 року до суду та ухвалення 22 січня 2018 року рішення і потому дитина проживала з матір`ю, син ОСОБА_7 фактично проживає з батьком лише з 05 березня 2022 року.

Проте проживання сина з батьком не є безумовною підставою для стягнення з матері на користь батька аліментів на утримання сина за наявності судового рішення про стягнення з батька на користь матері аліментів на утримання цього ж сина, так як наразі не вирішено питання щодо визначення місця проживання дитини сина ОСОБА_7 та до суду не надано доказів перебування дитин на утриманні батька.

За таких обставин, вимоги ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.

Частиною першою статті 81 Цивільного Процесуального Кодексу України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 89 Цивільного Процесуального Кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач при зверненні до суду також просить стягнути з Відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 1, 2 частини другої статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (частина третя статті 137 ЦПК України)

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» v. Ukraine» («Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України) від 23 січня 2014 року в § 268 зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим, вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

До матеріалів справи додано Договір - Доручення про надання правової допомоги № 25/11-21 від 25 листопада 2022 року, укладений між адвокатом Яковенко А.В. та Фіріч М.П., а також Додаткову угоду до даного Договору за умовами якого сторони домовились, що за Договором про надання правової допомоги Адвокат здійснює ознайомлення з документами, підготовку позову, клопотань та представництво Клієнта в суді, як позивача по справі про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів.

В Акті прийняття передачі наданих послуг від 28 березня 2023 року, визначено, що виконавець - адвокат Яковенко Анатолій Вікторович надав замовнику ОСОБА_3 юридичні послуги відповідно до Договору про надання правової допомоги, а замовник прийняв наступні послуги: 1. Проведення вивчення та аналізу матеріалів і документів наданих Клієнтом, вивчення та аналіз судової практики, роз`яснень і коментарів, складання та подача позовної заяви, клопотань, заяв, тощо: фіксована вартість послуги 30000 гривень; участь у судових засіданнях: фіксована вартість послуги 3000 гривень. 2. Всього 6000 гривень. Вартість послуг за надані послуги, становить 6000 гривень.

Відповідно до квитанції № 0.0..1 від 28.03.2023 року, ОСОБА_3 перерахував адвокатському бюро Анатолія Яковенка 6000 гривень за надання правової допомоги.

Стосовно доказів оплати послуг адвоката, суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року в справі № 280/2635/20 вказав, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Частиною четвертою, п`ятою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

В постанові Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 визначено, що суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Представник Відповідача не скористався своїм правом заявити клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Таким чином, позов в частині заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає до задоволення.

Відповідно до статті частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись Конституцією України; Постановою Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3; Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована поставною Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року); статтями 7, 141, 180, 181, 182, 183, 191, 192 Сімейного Кодексу України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 89, 128, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Попільнянської селищної ради Житомирської області про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів, задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , від сплати аліментів, призначених рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 22 січня 2018 року, на користь ОСОБА_12 на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 26 грудня 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , ( АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмір 496 гривень 20 копійок та витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 6000 гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду Є. О. Зайченко