Справа № 242/337/23
Провадження № 2/242/338/23
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
26 травня 2023 року Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючого - судді Черкова В.Г., при секретарі Уварові М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Селидівської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності на спадкове майно,-
ВСТАНОВИВ:
10.03.2023 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.
Стислий виклад позиції позивача, заперечення відповідача.
В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина на майно, що належало їй на праві приватної власності, в тому числі те, що належало ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємицею після якого була його дружина ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину фактично, але не оформила своїх спадкових прав. 05 серпня 2022 р. позивач звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Рижкова О.О. з заявою про прийняття спадщини за законом після померлої матері, оскільки є спадкоємцем першої черги, крім нього інших спадкоємців не має. На підставі зазначеної заяви 05 серпня 2022 р. нотаріусом була заведена спадкова справа за № 5/2022. 20 січня 2023 р. позивач звернувся до нотаріуса стосовно отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частки квартиру, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Але, нотаріусом було видане роз`яснення від 20.01.2023 №143/02-14, в якому позивачу було відмовлено у вчинення ним цієї нотаріальної дії, оскільки по спадковій справі за №5/2022, заведеній не за місцем відкриття спадщини 05 серпня 2022 р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Рижковим О.О., нотаріус, який її завів, позбавлений можливості видати спадкоємцю свідоцтво про право на спадщину, так як спадкова справа, заведена в умовах воєнного або надзвичайного стану не за місцем відкриття спадщини, передається нотаріусу за місцем її відкриття. Оскільки територія Селидівської міської територіальної громади Покровського району Донецької області включена відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», до зазначеного переліку, вчинення нотаріусами, робоче місце (контора) яких розташовано в межах територій, на яких ведуться активні бойові дії або тимчасово окупованих, інформація про які міститься в переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих територій Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, в умовах воєнного стану, нотаріальних дій, крім посвідчення довіреностей на право розпоряджатися коштами на рахунках у банках та небанківських фінансових установах, а також нотаріальних дій, які відповідно до законодавства можуть бути вчинені без використання спеціальних бланків нотаріальних документів, забороняється, якщо інше не визначено наказом Міністерства юстиції, а також припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції. Таким чином, на даних час не можлива передача спадкової справи після померлої для подальшого провадження та видачі свідоцтва про право на спадщину.
Просив визнати за ним право власності на 2/3 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Селидове Покровського району Донецької області.
Відповідач відзив на позовну заяву не надав.
Заяви та клопотання сторін.
28.03.2023 р. позивач надав заяву про витребування доказів.
26.05.2023 р. позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності представника.
Процесуальні дії у справі.
10.03.2023 р. було відкрито провадження, призначено підготовче засідання.
29.03.2023 р. витребувані докази за клопотанням позивача.
03.04.2023 р. закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Статтею 6 Конвенції також гарантується право на розгляд справи судом у "розумні строки". Слід відмітити, що у своїй практиці Суд підходив до цієї проблеми дуже індивідуально. Разом із тим, були встановлені певні критерії, в світлі яких слід оцінювати тривалість провадження це: складність справи; поведінка заявника; дії відповідних органів. Ці питання аналізувались судом у справі "Странніков проти України", де Суд дійшов висновку, що тривалість оскаржуваного процесу була надмірною та не відповідала вимозі „розумності строку".
З урахуванням зазначеного особа, яка не була присутньою під час розгляду справи, має право на адекватну, скорочену процедуру скасування рішення, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Суд, дослідивши надані матеріали та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного.
ОСОБА_3 є матір`ю позивача, яка фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка і батька позивача - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не оформила своїх спадкових прав.
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Після її смерті залишилось спадкове майно у виді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка, згідно Свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого 24.12.1996 р. Службою приватизації державного житлового фонду п-о «Селидіввугілля», належить на праві спільної власності ОСОБА_3 та членам її родини: чоловіку ОСОБА_4 та сину ОСОБА_1
ОСОБА_1 05.08.2022 р. звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Рижкову О.О. із заявою про прийняття спадщини та 20 січня 2023 р. позивач звернувся до нотаріуса стосовно отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом.
Нотаріусом було видане роз`яснення від 20.01.2023 р. №143/02-14, в якому позивачу було відмовлено у вчинення ним цієї нотаріальної дії, оскільки по спадковій справі за №5/2022, заведеній не за місцем відкриття спадщини 05 серпня 2022 р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Рижковим О.О., нотаріус, який її завів, позбавлений можливості видати спадкоємцю свідоцтво про право на спадщину.
Судом досліджені матеріали спадкової справи № 5/2022, заведеної після смерті ОСОБА_3 , надані Державним нотаріальним архівом Дніпропетровської області на виконання ухвали суду.
Таким чином, позивач в іншому порядку, аніж судовому, позбавлений можливості отримати Свідоцтво про право власності за законом, а тому наявним вбачаються підстави для задоволення позову.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст..16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Згідно ст..328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Згідно ч.1 з ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
Права власника квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України та передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, членів сім`ї, розпоряджатись ним на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до положень ст..1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст..1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1226 ЦК України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.
Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ст..1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємцями, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством; у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження.
Згідно п.п. 2.1 п. 2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012 №296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першої заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини. В умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини, тобто за місцем останнього проживання спадкодавця, а якщо місце проживання спадкодавця невідоме, за місцезнаходженням нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходження основної частини рухомого майна.
По спадковій справі за №5/2022, заведеній не за місцем відкриття спадщини 05 серпня 2022 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Рижковим О.О., нотаріус, який її завів, позбавлений можливості видати спадкоємцю ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину.
Спадкова справа, заведена в умовах воєнного або надзвичайного стану не за місцем відкриття спадщини, передається нотаріусу за місцем її відкриття. Передача спадкової справи в цьому випадку відбувається за заявою спадкоємців про передачу спадкової справи, поданою нотаріусу, який веде незакінчену спадкову справу або зберігає закінчену спадкову справу. У нотаріальних округах, де не зареєстрована діяльність приватних нотаріусів та не функціонують державні нотаріальні контори, спадкова справа передається для ведення державній нотаріальній конторі або приватному нотаріусу іншого нотаріального округу на підставі наказу відповідного головного територіального управління юстиції.
Відповідно до п.п. 15 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», а також п.п. 1 та 2 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 209 «Деякі питання державної реєстрації та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану», зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», вчинення нотаріусами, робоче місце (контора) яких розташовано в межах територій, на яких ведуться активні бойові дії або тимчасово окупованих, інформація про які міститься в переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих територій Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, в умовах воєнного стану, нотаріальних дій, крім посвідчення довіреностей на право розпоряджатися коштами на рахунках у банках та небанківських фінансових установах, а також нотаріальних дій, які відповідно до законодавства можуть бути вчинені без використання спеціальних бланків нотаріальних документів, забороняється, якщо інше не визначено наказом Міністерства юстиції, а також припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції. Оскільки територія Селидівської міської територіальної громади Покровського району Донецької області включена до вищевказаного переліку, на даних час не можлива передача спадкової справи після померлої для подальшого провадження та видачі свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 р. №227/3750/19, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.
Таким чином, суд повно і всебічно з`ясувавши обставини по справі, надані докази, прийшов до висновку, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті матері ОСОБА_3 , але на даний час позбавлений можливості оформити свої спадкові права в іншому порядку, аніж в судовому.
Оскільки обставини, викладені у позовній заяві, знайшли своє підтвердження під час дослідження доказів по справі, то позовні вимоги позивача є обгрутновані та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 280, 354 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 2/3 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Селидове Покровського району Донецької області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Суддя