Провадження № 2-др/752/158/23
31.10.2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі
головуючого судді Шевченко Т.М.
з участю секретаря Солодовник Я.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Безсмертного Сергія Миколайовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Епро Скул», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення грошових коштів, -
у липні 2023 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Безсмертного С.М., звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25.09.2023 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 13 січня 2022 року, зареєстрований в реєстрі за № 701, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., за яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 10 609,35 грн. за кредитним договором № 200231168 від 03.03.2015 року, укладеним між ОСОБА_1 та АТ «Банк Михайлівський».
09.10.2023 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Безсмертного С.М. надійшла заява про постановлення додаткового рішення у цивільній справі про стягнення з ТОВ «Епро Скул» на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 4500 грн.
27.10.2023 від позивача ОСОБА_1 надійшла до суду заява про розгляд поданої заяви про постановлення додаткового рішення у його відсутність та відсутність його представника.
Вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи, суд надходить до наступних висновків.
Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25.09.2023 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 13 січня 2022 року, зареєстрований в реєстрі за № 701, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., за яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 10 609,35 грн. за кредитним договором № 200231168 від 03.03.2015 року, укладеним між ОСОБА_1 та АТ «Банк Михайлівський» (а.с. 50-55).
Встановлено, що судом не було вирішено питання щодо стягнення понесених судових витрат.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 3 ст. 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно з ч. 1, п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 5 статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч. 6 статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано в розпорядження суду наступні документи: копію договору про надання правової допомоги № 20/22 від 30.12.2022 року (а.с. 18); копію додатку № 1 до договору про надання правової допомоги № 20/22 від 30.12.2022 (а.с. 19); копію акту виконаних робіт від 17.07.2023 із переліком послуг, наданих адвокатом Безсмертним С.М. клієнту Рибачковському Д.Е. (а.с. 20); копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 20 від 30.12.2022 року про прийняття від ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 4500 грн на підставі договору про надання правової допомоги № 20/22 від 30.12.2022 (а.с. 21).
З урахуванням викладеного, суд надходить до висновку про те, що заявлений до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу - 4 500 грн є співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, відповідає критерію розумності та необхідності таких витрат.
Таким чином, згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 4500 грн, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи Голосіївським районним судом м. Києва.
На підставі викладеного, керуючись ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Безсмертного Сергія Миколайовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Епро Скул», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення грошових коштів, - задовольнити.
Додаткове рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: