РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/3324/23

Номер провадження 2/495/2181/2023

03 травня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Боярського О.О.,

при секретарі Саханові О.А.,

розглянувши в підготовчому відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 38 цивільну справу № 495/3324/23 у м. Білгород-Дністровському за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ради про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування право власності на: 37/100 часток домоволодіння, загальною площею 265,4 кв.м., житловою 126,1 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянку площею 0,0783 га, кадастровий номер :01:001:0630, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка належала покійному на праві спільної сумісної власності.

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син позивачки ОСОБА_5 , про що Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 та складено відповідний актовий запис № 182 від 11 лютого 2022 року.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на спадкове майно зокрема на 37/100 часток домоволодіння, загальною площею 265,4 кв.м., житловою 126,1 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку площею 0,0783 га, кадастровий номер :01:001:0630, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка належала покійному на праві спільної сумісної власності.

Окрім того, за життя її покійний син проживав з громадянкою ОСОБА_2 , яка також претендує на спадкове майно, хоча і стосунки з її покійним сином не були узаконені та вона не може мати будь-яких законних прав на спірне майно, однак, незважаючи на це, вона висловлювала такі свої претензії.

3 огляду на такі обставини, при визнанні за позивачкою права власності в порядку спадкування, необхідно встановити відсутність будь-яких спадкових прав ОСОБА_2 відносно спадкового майна сина ОСОБА_5 .

В установленому порядку позивача звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, подала усі необхідні документи, однак отримала від нотаріуса відмову в отриманні спадщини, з огляду на те, що розмір часток у спільній сумісній власності на земельну ділянку не визначено.

У зв`язку з тим, що іншої можливості, ніж в судовому порядку, оформити спадщину немає, позивачка змушена звернутися до суду з цією заявою про визнання права власності в порядку спадкування.

Враховуючи викладене позивачка просить в судовому порядку визнати за нею право власності на 37/100 часток домоволодіння, загальною площею 265,4 кв.м., житловою 126,1 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянку площею 0,0783 га, кадастровий номер :01:001:0630, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка належала покійному на праві спільної сумісної власності.

Рух справи у суді.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.04.2023 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

В судове засідання призначене 03.05.2023 року учасники процесу не з`явились.

У судове засідання позивачка, не з`явилась, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, 24.04.2023 року надала до канцелярії суду заяву відповідно до якої зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає у повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутність.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню с заступних підстав.

Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування.

Згідно ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав і інтересів є визнання права п.1 ч.2 ст.16 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син позивачки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 та складено відповідний актовий запис № 182 від 11 лютого 2022 року.

Факт родинних відносин між померлим ОСОБА_5 та позивачкою ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 , виданим органом запису актів громадянського стану м. Ленінсько-Кузнецького Кемеровської області.

За життя спадкодавцю ОСОБА_5 на праві власності належало наступне майно:

- земельна ділянка площею 0,0783 га, кадастровий номер :01:001:0630, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка належала покійному на праві спільної сумісної власності.

Вищезазначений факт підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу 280226757 сформованого 20.10.2021 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040;

- 37/100 часток домоволодіння, загальною площею 265,4 кв.м., житловою 126,1 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Вищезазначений факт підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу 4247053 сформованого 31.05.2013 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3.

В установленому порядку позивачка звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Однак 13.12.2022 року № 1451/02-14 державний нотаріус Саданов О.В., надав позивачці відмову в отриманні спадщини, з огляду на те, що розмір часток у спільній сумісній власності на земельну ділянку не визначено.

Позивачка зазначає, що за життя її покійний син проживав з громадянкою ОСОБА_2 , яка також претендує на спадкове майно, хоча і стосунки з її покійним сином не були узаконені та вона не може мати будь-яких законних прав на спірне майно, однак, незважаючи на це, вона висловлювала такі свої претензії.

Так судом встановлено, відповідно до заяви ОСОБА_2 від 24.04.2023 року вбачається, що відповідачка заявлені вимоги ОСОБА_1 визнає, та підтверджує обставини наведені позивачкою в позовній заяві та зазначає, що вона не має претензій щодо спадщини після смерті ОСОБА_5 .

Судом встановлено, що відповідно до копії спадкової справи № 89/2022 року № 188 заведеної після смерті ОСОБА_5 , вбачається, що з заявою про прийняття спадщини звернулась лише позивачка ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки № 387 виданої паспортистом ЖЕО-1 вбачається, що ОСОБА_5 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 29.01.2016 року і по день смерті.

У п. 20 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, зазначено, що за відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно.

Спадкоємці крім позивачки ОСОБА_1 відсутні.

Стаття 328 Цивільного кодексу України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно змісту ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом.

Відповідно до п. 1 Постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року «Про судове рішення», рішення суду є найважливішим актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, а тому суд повинен неухильно дотримуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення в цивільній справі, яке може бути законним тільки тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, які підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦК України, фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до норми п. 6 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду по справі № 570/997/19 від 16.06.2021 року, визначення судом частки співвласника у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У зв`язку з чим суд приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту шляхом задоволення позову.

Висновки за результатами розгляду справи

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що позивачем обрано належний спосіб захисту свого права та позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 19, 49, 200, 206, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_3 ) в порядку спадкування право власності на:

-37/100 часток домоволодіння, загальною площею 265,4 кв.м., житловою 126,1 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельна ділянку площею 0,0783 га, кадастровий номер :01:001:0630, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка належала покійному на праві спільної сумісної власності.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.О. Боярський