ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року

м.Черкаси

Справа № 698/52/23
Провадження № 22-ц/821/686/23
категорія: 310020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шпильового Євгена Сергійовича на рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 09 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батька, -

в с т а н о в и в :

13 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом.

Подана заява мотивована тим, що він є непрацездатною особою, пенсіонером за віком, батьком відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Вказує, що має ряд тяжких захворювань, серед яких онкологічне захворювання з діагнозом - ураження сечового міхура. Дохід складає лише пенсія, яка не дозволяє належним чином забезпечити його належне лікування та оздоровлення. Він потребує постійного медичного нагляду, перебуває на обліку у лікаря онкоуролога та періодично проходить лікування в Черкаському обласному онкологічному центрі, що потребує значних матеріальних витрат.

Крім того, зазначає, що проживає сам в смт. Катеринопіль в приватному житловому будинку, самостійно сплачує комунальні послуги, купує продукти харчування, ліки. Оскільки він має хворобу ніг, погано пересувається, тому для купівлі та доставки йому продуктів харчування та ліків він просить допомоги сторонніх осіб.

Від шлюбу із ОСОБА_4 позивач має повнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій відповідно до рішення суду сплачував аліменти на її утримання до досягнення нею повноліття.

В 2021 році ним із свого банківського депозиту знято грошові кошти в сумі 310 000 грн, які передано відповідачу ОСОБА_2 . За усною домовленістю вказані кошти мали бути витрачені на його лікування та забезпечення достатніх умов його проживання. Незначну частину вказаних коштів відповідач ОСОБА_2 витратила на проведення хіміотерапії під час лікування онкологічного захворювання позивача навесні 2021 року, і після її проведення повідомила, що допомагати позивачу більше не бажає.

Вказує, що ОСОБА_2 є особою працездатного віку, працює фахівцем в ТОВ «Кернел- Трейд», та має можливість надавати матеріальну допомогу.

Також від шлюбу із ОСОБА_4 , позивач має дочку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач ОСОБА_3 є працездатного віку, працює медичною сестрою в КНП «Катеринопільський центр первинної медико-санітарної допомоги», має можливість надавати матеріальну допомогу, але відмовляється піклуватись про батька та надавити будь-яку допомогу, знаючи що останній має тяжку хворобу і потребує стороннього догляду та матеріальної допомоги.

Вказує, що єдиним джерелом його доходу є пенсія, розмір якої складає 4 484,80 грн, якої не вистачає на лікування онкологічного захворювання, на продукти харчування, ліки, та інші витрати необхідні для забезпечення фізіологічних умов проживання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідачі мають можливість надавати таку допомогу, але в добровільному порядку відмовляються.

На підставі наведеного, позивач просив суд стягнути із кожного відповідача аліменти на його користь у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн, з часу звернення з позовом і довічнота судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 09 березня 2023 року у задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батька - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що суд оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок досліджених доказів у їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність законних підстав для їх задоволення, оскільки судом встановлено, що позивач ухилявся від виконання батьківських обов`язків щодо відповідачки ОСОБА_2 , що згідно ч. 1 ст. 204 СК України є законною підставою для відмови у позові. Крім того, судом встановлено, що позивач є особою, яка має сталий щомісячний дохід розмір якого вдвічі перевищує розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, що є підставою для відмови у позові щодо відповідачки ОСОБА_3 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Шпильовий Є. С., посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та за невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просив суд скасувати рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 09 березня 2023 року та ухвали нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачем ОСОБА_2 не надано належних доказів на підтвердження не надання позивачем їй матеріальної допомоги.

Щодо відмови в задоволенні позову до ОСОБА_3 , то судом при прийнятті рішення не враховано висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05.09.2019 у справі № 212/1055/18-ц, а саме в частині тлумачення ст. 202 СК України, зокрема, зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із умов і обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

Скаржник вказує, що при встановлені, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Тобто отримання позивачем пенсії більшого за прожитковий мінімум розміру не є загальною підставою у відмові в позовних вимогах щодо стягнення аліментів на утримання батька.

Вказує, що позивач є непрацездатною особою, потребує матеріальної допомоги, тому вважає, що є всі наявні підстави до стягнення аліментів з відповідачів.

Проте суд не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог. Не дослідив належним чином докази надані сторонами, що має суттєве значення для правильного вирішення спору з урахуванням вищевказаних норм матеріального права.

Вважає, що суд формально поставився до розгляду даної справи, неповно з`ясував обставини, що мають значення.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу представника позивача - адвоката Шпильового Є. С. залишити без задоволення, а рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 09.03.2023 - без змін, посилаючись на те, що скаржник посилається на постанову ВСУ від 05.09.2019 у справі № 212/1055/18-ц, при цьому не враховує, що Верховний Суд неодноразово вказував про необхідність визначення матеріальної допомоги в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймаються отримання батьками пенсій, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, яке може приносити дохід, тощо.

При цьому зазначила, що її матеріальний стан з березня 2023 року значно погіршився.

Крім того, продовжують збільшуватись витрати на лікування через отриманий закритий розрив зв`язку правого колінного суглоба.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 09.03.2023 залишити без змін, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим. Доводи позивача наведені в апеляційній скарзі, що суд при розгляді даної справи порушив норми матеріального та процесуального права являються надуманими та повністю спростовуються матеріалами справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом встановлено, що згідно свідоцтв про народження виданих повторно: серії НОМЕР_1 від 31.03.2022 та серії НОМЕР_2 від 31.03.2022 вбачається, що позивач ОСОБА_1 є батьком відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . (а.с. 7-8)

Згідно посвідчення серія НОМЕР_3 від 09.01.2001 позивач ОСОБА_1 отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 відповідно до довідки про доходи № 5758 3475 3577 9717 від 23.12.2022 складає 52 646, 28 грн. (а.с.6,11)

Згідно виписного епікриза (дата госпіталізації - 14.04.2021, дата вибуття з стаціонару - 05.05.2021) та довідки № 6-13 від 14.07.2022 позивач ОСОБА_1 має ураження сечового міхура. Рекомендації: нагляд онколога, уролога, сімейного лікаря за місцем проживання. (а.с. 9,10)

Згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 25.02.1972 Катеринопільським райбюро ЗАГС вбачається, що на підставі актового запису про народження від 25.02.1972 № 22 зареєстровано народження ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком вказаної особи зазначений ОСОБА_8 . (а.с. 40)

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану від 11.02.2023 № 9 вбачається, що 20.05.2020 за заявою про визнання батьківства від 20.05.2020 № 2/22.13-05.1.8 внесено відомості до актового запису про народження ОСОБА_7 від 25.02.1972 № 22 згідно якого відомості про батька « ОСОБА_9 » змінено на ОСОБА_10 . (а.с. 41)

З довідки Єрківської селищної ради від 09.02.2023 № 46, вбачається, що позивач ОСОБА_1 з 1974 року по 1989 рік не проживав за адресою: АДРЕСА_1 та не мав жодних родинних стосунків з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не приймав участі у вихованні ОСОБА_12 (а.с. 39)

З відомостей, що містяться у довідці серія МОЕ № 055581 вбачається, що ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 має ІІІ групу інвалідності. (а.с. 43)

З відомостей, що містяться у довідці Єрківської селищної ради від 09.02.2022 № 45 вбачається, що ОСОБА_2 згідно погосподарської книги за 1974-1989 роки дійсно проживала за адресою: АДРЕСА_1 і склад її сім`ї становив: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - баба; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - мати; ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - сестра. (а.с. 38)

Згідно довідки про заробітну плату та інші доходи від 06.03.2023 № 19, ОСОБА_3 працює в КНП «Катеринопільська БПЛ» на посаді сестра медична, загальна сума доходів за січень-лютий 2023 року становить 8 650,00 грн. (а.с. 63)

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів непрацездатних членів сім`ї (ч. 8 ст. 7 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

В силу положень ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Пункт 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 містить роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них.

Таким чином, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків виникає за наявності трьох умов: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина і не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Згідно з постановою об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц, тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Аналогічні висновки містяться у постанові від 18 листопада 2020 року Верховного Суду у справі № 757/52096/18.

При цьому, до уваги береться отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 76, ст. 89 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи, доказів того, що позивач потребує посиленого лікування та значних коштів, суду не надано, як і не надано суду доказів в обґрунтування розміру понесених чи необхідних для нього витрат на лікування, які б свідчили про те, що розмір отримуваної ним пенсії є нижчим за розмір необхідних щомісячних витрат на лікування та харчування.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що посилання позивача на його незадовільний стан здоров`я та необхідності у лікуванні не підтверджує обставини в обґрунтування щомісячних витрат на лікування, які перевищують його дохід у вигляді пенсії, та які є розумними, з огляду на зміст заявлених позивачем вимог, з чим погоджується і апеляційний суд.

Крім того, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання позивача, оскільки позивач від виконання батьківських обов`язків ухилявся і лише 20.05.2020 визнав своє батьківство.

Доводи скаржника, що позивач є непрацездатною особою, потребує матеріальної допомоги, тому вважає, що є всі наявні підстави до стягнення аліментів з відповідачів, не варті уваги, оскільки факт, що позивач є непрацездатною особою не оспорюється і підтверджується належними доказами, проте не свідчить про потребу у матеріальній допомозі, а інші вимоги були предметом перегляду у суді апеляційної інстанції і не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами, не вбачає.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шпильового Євгена Сергійовича - залишити без задоволення.

Рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 09 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батька - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 25 травня 2023 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді Б. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко