Провадження № 22-ц/812/503/23
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 травня 2023 року м. Миколаїв

справа № 487/7350/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем - Біляєвою В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 07 березня 2023 року суддею Афоніною С.М. в приміщенні цього ж суду, (дата складання повного рішення не зазначена), у цивільній справі за позовом

ОСОБА_2 до

ОСОБА_1 , виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Миколаївської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «Николаевдомсервис»

про захист житлових прав та зміну договору найму житлового приміщення

та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

ОСОБА_2 звернувся з позовом (з урахуванням уточнених позовних вимог щодо кола відповідачів) до Миколаївської міської ради, ТОВ «Николаевдомсервис» та виконкому Миколаївської міської ради про зміну договору найму житлового приміщення, визнавши його наймачем квартири АДРЕСА_1 та зобов`язати Миколаївську міську раду зміни договір найму вказаної квартири з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 .

Позивач зазначав, що 06 лютого 1974 року його дід ОСОБА_5 отримав ордер на зайняття трикімнатної квартири АДРЕСА_1 на сім`ю із 4 чоловік на себе, дружину ОСОБА_3 та синів ОСОБА_6 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 дід помер. У жовтні 2008 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про переоформлення особового рахунку на своє ім`я. Для догляду за бабусею ОСОБА_3 та батьком ОСОБА_6 він переїхав до вказаної квартири, а 04 лютого 2019 року зі згоди наймача зареєструвався в ній. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько, а ІНФОРМАЦІЯ_3 померла бабуся. До цього часу він разом зі своєю родиною проживає у вказаній квартирі, сплачує комунальні послуги, ремонтує житло та утримує його в належному стані. Крім нього в квартирі зареєстрований його дядько ОСОБА_1 , який у квартирі тривалий час не проживає та участі в її утриманні не приймає, проте згоди на переоформлення договору найму на його ім`я не дає. У зв`язку з відсутністю такої згоди ОСОБА_1 . Миколаївська міська рада відмовила йому у переоформленні договору найму.

Відповідач ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Куратьова А.В., позов не визнав, пославшись на те, що з 1982 року на законних підставах займає дану житлову площу, зареєстрований та проживав у ній. На прохання позивача дозволив йому зареєструватися у спірній квартирі та проживати. Згодом позивач поселив до квартири свою родину та на теперішній час чинить йому перешкоди у доступі до житла. Надані позивачем акти про його не проживання у квартирі, вважав такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вони належним чином не завірені.

Представник Миколаївської міської ради у своєму відзиві на позовну заяву зазначав, що Миколаївська міська рада є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки рішення щодо зміни або укладення договору найму житлового приміщення приймає виконавчий комітет Миколаївської міської ради, який є окремою юридичною особою. Проте вважав за необхідне у задоволенні позову відмовити, посилався на те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, оскільки ним не отримана згода всіх зареєстрованих повнолітніх членів родини, відповідно до чинного законодавства та рішення ВК ММР №373 від 13.05.2020 року. Крім цього, посилаючись на ЗУ «Про місцеве самоврядування», вказував на те, що суд не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі перебирати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки не наділений правом створювати норми права, тому не може зобов`язати орган місцевого самоврядування укласти договір найму спірної квартири.

Представник виконкому Миколаївської міської ради у своїх запереченнях на позов посилався на ті ж обставини, що і представник Миколаївської міської ради.

ТОВ «Николаевдомсервис» правом подання відзиву на позовну заяву не скористалося.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 березня 2023 року позов задоволено, ОСОБА_2 визнано наймачем квартири АДРЕСА_1 та зобов`язано виконавчий комітет Миколаївської міської ради укласти з ним договір найму цієї квартири.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_2 вселився у спірну квартиру на законних підставах як член сім`ї наймача, продовжує проживати в ній, сплачує комунальні послуги, у судовому порядку не визнавався таким, що втратив право користування квартирою, а відповідач, хоч і зареєстрований у спірній квартирі, проте тривалий час у ній не проживає та чинить перешкоди позивачу в укладенні договору найму.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник відповідача адвокат Куратьов А.В., посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що у своїй позовній заяві ОСОБА_2 зазначав, що до спірного житла вселився для догляду за хворими батьком та бабусею, проте суд першої інстанції не врахував того, що вселення з метою надання стороннього догляду у зв`язку з хворобами, не є підставою для набуття самостійного права на користування житлом.

Також апелянт посилався на те, що відповідач дав усну згоду на тимчасове вселення позивача до спірної квартири, та у справі відсутні докази надання саме письмової згоди, саме на постійне, а не тимчасове вселення до квартири. За відсутності таких доказів, апелянт вважав можливим для суду визнати цей факт неіснуючим, з огляду на матеріально-правовий зміст обов`язку сторін подавати докази.

Також апелянт вказував на неналежність як доказу, актів про його не проживання у спірній квартирі, посилаючись на неналежне їх оформлення та суперечливі відомості у них.

Крім цього апелянт вважав, що суд вийшов за межі своїх повноважень, та, втрутившись в діяльність органу місцевого самоврядування, зобов`язав виконком ММР укласти з ОСОБА_2 договір найму житлового приміщення.

Узагальнені доводи інших учасників

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , діючи через свого представника ОСОБА_7 , просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована відсутністю спору про реєстрацію та проживання ОСОБА_2 у спірній квартирі, як до смерті його батька та бабуся, так і після них.

Також апелянт зазначав, що відповідач у квартирі не мешкає, не утримує її, комунальних платежів не сплачує, наявність будь-яких перешкод у користуванні ним квартирою у суді не доведена.

Крім цього зазначав, що надання відповідачем письмової згоди на його вселення в квартиру, та саме на постійне проживання, підтверджується відомостями його паспорту, в якому відсутня вказівка про тимчасову реєстрацію.

Представник Миколаївської міської ради та її виконавчого комітету у своїх поясненнях зазначали, що відповідно до підпунктів 5, 8 пункту 2 статті 30 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», до делегованих повноважень виконавчих органів міських рад належить облік житлового фонду та здійснення контролю за його використанням. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 373 від 13 травня 2020 року «Про затвердження переліку документів щодо зміни договору найму житлового приміщення» затверджено перелік документів, необхідних для зміни договору найму житлового приміщення. Проте, сторонами договору найму житлового приміщення є наймач та житлово-експлуатаціна компанія. За таких обставин відповідачі вважали, що суд безпідставно зобов`язав укласти договір найму саме виконком Миколаївської міської ради.

Також представник відповідачів наполягав на передбаченій статтею 106 Житлового кодексу України, згоді інших членів сім`ї наймача на укладення договору найму з членом сім`ї, який вимагає визнання його наймачем.

Крім цього вважав, що лише після визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, позивач міг би звертатися з наявним позовом.

2.Мотивувальна частина

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що 06 лютого 1974 року ОСОБА_5 отримав ордер на зайняття трикімнатної квартири АДРЕСА_1 на родину з 4 чоловік на себе, дружину ОСОБА_3 та синів ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

У жовтні 2008 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про переоформлення особового рахунку на своє ім`я.

04 лютого 2019 року зі згоди наймачів, ОСОБА_2 зареєструвався у вказаній квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько - ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла бабуся ОСОБА_3 , яка була відповідальним квартиронаймачем.

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Миколаївської міської ради з заявою про зміну договору найму, проте отримав відмову у вчиненні такої дії, з посиланням на те, що у зазначеній квартирі зареєстровано 2 особи, проте згода іншого повнолітнього члена сім`ї на зміну договору найму не надана.

Позиція апеляційного суду

Частиною першою статті 43 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

У статті 9 ЖК Української РСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 61 статей 64 та 65 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї.

Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Частиною першою статті 106 ЖК Української РСР передбачено, що повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

Як роз`яснено у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 (з подальшими змінами) "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2012 року № 6-60цс12, яка була підтверджена висновками КЦС ВС у постанові від 17 липня 2019 року під час розгляду справи №523/16575/15-ц, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК Української РСР). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (частина друга статті 65 ЖК Української РСР).

При цьому під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції помилковими.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач по справі ОСОБА_1 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 з з 04 листопада 1982 року (довідка ТОВ «Николаевдомсервис» від 28 травня 2020 року) (а.с. 14 том І).

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Доказів того, що відповідач втратив зв`язок з вказаною квартирою чи забезпечений іншим житлом на праві власності або зберігає постійне місце проживання (право користування) в іншому житловому приміщенні, матеріали справи не містять.

Відповідач ОСОБА_1 не визнавався таким, що втратив право користування спірною квартирою.

Крім цього апеляційний суд не бере до уваги додані позивачем до позовної заяви акти про не проживання відповідача ОСОБА_1 у спірній квартирі, оскільки вони складені без участі житлово-експлуатаційної компанії, на балансі якої перебуває будинок.

Апеляційний суд вважає вирішальною у даному спорі ту обставину, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований у квартирі з 1982 року, протягом тривалого часу проживав у ній, своєї згоди на визнання ОСОБА_2 наймачем квартири не давав і не погоджувався на укладення з ним договору найму.

Крім того, оскільки позивач зареєстрований в квартирі як член сім`ї наймача, то він користується усіма правами і несе усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає, що задоволення позовних вимог буде порушувати права відповідача ОСОБА_1 , оскільки норми Житлового кодексу України встановлюють обов`язковість згоди наймача та членів його сім`ї на визнання іншого члена сім`ї наймачем за раніше укладеним договором, у тому числі у разі смерті наймача (стаття 106).

Отже, суд першої інстанції зробив помилковий висновок про доведеність позовних вимог та наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання його наймачем квартири.

Позовна вимога ОСОБА_2 щодо зобов`язання виконкому Миколаївської міської ради змінити договір найму житлового приміщення є похідною від вимоги про визнання ОСОБА_2 наймачем квартири, отже задоволенню також не підлягає.

Згідно зі статтею 141 ЦПК між сторонами підлягають розподіленню судові витрати, сплачені позивачем при подачі позовної заяви та при подачі сторонами апеляційних скарг.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, то з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений ним судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 264, 20 грн.

Керуючись статтями 367, 368, 3 74, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Куратьовим Андрієм Віталійовичем задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 березня 2023 року в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Миколаївської міської ради, виконкому Миколаївської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «Николаевдомсервис» про визнання наймачем квартири та зобов`язання укласти договір найму житлового приміщення, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 1 261 (одну тисячу двісті шістдесят одну) грн. 20 коп. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова

---------------------------------

Повну постанову складено 29 травня 2023 року