Справа № 442/5495/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/811/312/23 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року м.Львів

Справа 442/5495/13-ц

Провадження № 22ц/811/312/23

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1

розглянув справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, постановлену у м. Дрогобичі 13 січня 2023 року у складі судді Крамара О.В., у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Савчин Н.В., -

встановив:

21 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цією скаргою. В обґрунтування скарги посилається на те, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 13 серпня 2019 року Перша Дрогобицькою державною нотаріальною конторою. З Витягу з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна він дізнався, що відносно належного йому житлового будинку наявні обмеження у виді арешту нерухомого майна. Підстава виникнення обтяження: постанова, серія номер: 50732054, видавник: Дрогобицький міськрайонний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30028221 від 13 червня 2016 року, ОСОБА_2 , Дрогобицький МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Зазначає, що 18 березня 2008 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_3 (його мамою) було укладено кредитний договір № 10/028/08 ф, згідно якого, вона отримала кредит в розмірі 48 463,20 доларів США строком до 17 березня 2025 року, зі сплатою процентів в порядку і на умовах, передбачених цим договором, та за програмою «Іпотечний конструктор». Цільове використання кредиту - проведення розрахунків по договору купівлі - продажу квартири від 18 березня 2008 року, що укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . На забезпечення повернення кредиту позичальник уклала з банком нотаріально посвідчений договір іпотеки, за яким у заставу передана квартира АДРЕСА_2 . 11 серпня 2010 року приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис на договорі іпотеки та передано для примусового стягнення до ВДВС Трускавецького РУЮ. ВДВС Трускавецького РУЮ були проведені торги, на яких продана зазначена квартира. Грошові кошти від реалізації майна пішли на погашення даного боргу. 28 січня 2016 року, була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу по виконавчому провадженню ВП № 49434397. На даний час виконавче провадження знищено за закінченням строку зберігання, як завершене виконавче провадження. Таким чином, арешт, накладений на належне спадкодавцю майно постановою державного виконавця, обмежує його права спадкоємця і є перешкодою для повного користування своєю власністю, а, зважаючи на те, що матеріали виконавчих проваджень знищені та не можуть бути відновлені, спірні відносини, які існували між сторонами виконавчого провадження, припинилися в силу вимог закону.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 січня 2023 року у задоволенні скарги відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_5 . В апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції неправильно та неповно досліджено докази, неповно з`ясовано обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права та процесуального права. Просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою зобов`язати державного виконавця зняти арешт з нерухомого майна, посилаючись на доводи скарги.

24 квітня 2023 року начальник Дрогобицького ВДВС Савчин Н.В. подала відзив на апеляційну скаргу, у якому вказує, що вважає ухвалу законною, обґрунтованою та такою, що пстановлена з додержанням норм процесуального та матеріального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а апеляційну скаргу - без змін.

Представник Дрогобицького ВДВС у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в судове засідання не з`явився, заяви про відкладення розгляду справи не подав.

Апеляційний суд прийшов до висновку про відсутність поважних причин неявки представника виконавчої служби в судове засідання та ухвалив про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Встановлено, що на примусовому виконанні у Дрогобицькому міськрайонному відділі Державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебували виконавчі листи № 442/5495/15-ц, видані 14 вересня 2015 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про солідарне стягнення зі ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованості за кредитним договором № 10/028/08ф від 18 березня 2008 року у розмірі 47 641,95 доларів США, що еквівалентно 380 802,10 грн. та судових витрат.

На підставі вказаних виконавчих листів були відкриті виконавчі провадження: № 49434397; 50732054; 52611075.

У межах виконавчого провадження №50732054 державним виконавцем ВДВС Дрогобицького МРУЮ 6 червня 2016 року винесено постанову про арешт майна та оголошено заборону на його відчуження, номер запису обтяження: 14945215.

22 червня 2016 року постановою державного виконавця вказані виконавчі документи повернуто стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна), а самі виконавчі провадження № 49434397, № 50732054, № 52611075 знищено за закінченням трирічного строку зберігання.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно вимог ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець, зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ст. 11 цього Закону державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема роз`яснювати сторонам їх права і обов`язки, право звертатися до суду із заявою про роз`яснення рішення, встановлення способу його виконання, викликати фізичних осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні.

Відповідно до п. 7 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент винесення постанов про повернення виконавчого документа стягувачу) не передбачено зняття арешту, накладеного на майно боржника у випадку винесеним державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Відповідно до положень ч.1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Відповідно до п. 7 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно ч.ч.4,5 ст. 59 Закону України «При виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими та безумовними до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Це означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст.8 Конституції України принципу верховенства права та є практикою, несумісною з положеннями Конвенції.

Суд першої інстанції з урахуванням з того, що рішення суду на підставі виконавчого листа № 442/5495/15-ц, виданого 14 вересня 2015 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, не виконане, визнав, що дії державного виконавця повністю відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця; та обґрунтовано відмовив в задоволенні скарги.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги, відповідають встановленим обставинам. Підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 23 травня 2023 року.

Головуючий-______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________ Мікуш Ю.Р. ___________________ Р.В. Савуляк