Ухвала

15 травня 2023 року

м. Київ

справа № 758/11052/22

провадження № 61-5917ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Сердюка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 05 грудня 2022 року

та постанову Київського апеляційного суду від 09 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВК Конфекшінері» про визнання дискримінації трудових прав, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВК Конфекшінері»

(далі - ТОВ «АВК Конфекшінері»), в якому просив:

- припинити дії дискримінаційного характеру з боку

ТОВ «АВК Конфекшінері», визнати дії відповідача дискримінацією позивача у сфері праці (трудових відносин), усунути цю дискримінацію шляхом визнання дій та рішення при обмеженні та порушенні конституційних прав позивача - права на рівність всіх перед законом, права на працю, право на звернення зі скаргами та заявами стосовно посадових осіб

ТОВ «АВК Конфекшінері» до державних органів та установ;

- визнати незаконним, скасувати наказ генерального директора

ТОВ «АВК Конфекшінері» про звільнення позивача, припинити порушення трудових прав та поновити на роботі позивача, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Подільський районний суд міста Києва своєю ухвалою від 05 грудня

2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху та надав строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропонував заявнику додати документи, що підтверджують сплату судового збору. Попередив про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали. Зазначив, що ухвала в частині визначення розміру судових витрат може бути оскаржена до апеляційного суду.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Київський апеляційний суд своєю постановою від 09 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 05 грудня 2022 року про залишення позовної заяви без руху в частині сплати судового збору залишив без змін. Зазначив, що постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У квітні 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва

від 05 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду

від 09 березня 2023 року, в якій заявник просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 389 ЦПК України визначає перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку після їх перегляду в апеляційному порядку.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

З огляду на зміст касаційної скарги та доданих до неї матеріалів оскаржувана в касаційному порядку ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху в частині сплати судового збору (визначення розміру судових витрат) після її перегляду апеляційним судом не віднесена до переліку ухвал, які можуть бути предметом оскарження у касаційному порядку (стаття 389 ЦПК України).

Отже, ЦПК України не передбачено права на оскарження у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху в частині сплати судового збору (визначення розміру судових витрат)

після її перегляду апеляційним судом (пункт 13 частини першої

статті 353 ЦПК України).

Відсутність передбаченого процесуальним законом права на касаційне оскарження ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху в частині сплати судового збору (визначення розміру судових витрат)

у справі унеможливлює відкриття касаційного провадження і на постанову суду апеляційної інстанції за результатами її розгляду.

Подібний висновок викладений в ухвалах Верховного Суду від: 29 вересня 2021 року у справі № 758/3200/19 (провадження № 61-15911ск21)

та 15 вересня 2022 року у справі № 496/440/16-ц (провадження

№ 61-8460ск22).

Відповідно до частини 4 статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як визначено у рішеннях Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» та від 18 листопада 2010 року

у справі «Мушта проти України», право на доступ до суду не є абсолютним

і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг на рішення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, згідно зі статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, закон надає Верховному Суду право використовувати процесуальні фільтри, закріплені у статті 389 ЦПК України, що повністю узгоджується з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, положеннями статті 129 Конституції України, завданнями і принципами цивільного судочинства.

У постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що тенденції нормативно-правового регулювання національної моделі касаційного оскарження свідчать про перехід на конституційному рівні до моделі обмеженої касації, що реалізується, зокрема, за допомогою введення переліку випадків, коли рішення підлягає касаційному оскарженню, а також низки процесуальних фільтрів. Встановлення в процесуальному кодексі виняткових підстав для касаційного оскарження у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним, має слугувати формуванню дієвої судової системи, що гарантуватиме особі право на остаточне та обов`язкове судове рішення. Введення процесуальних «фільтрів» не порушує право на доступ до суду, оскільки таке право вже реалізоване при зверненні до суду першої та апеляційної інстанцій, можна стверджувати, що введення процесуальних «фільтрів» допуску до перегляду судових рішень касаційним судом не порушує право доступу до правосуддя.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

З наведених обставин не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390

та 392 ЦПК України.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю

«АВК Конфекшінері» про визнання дискримінації трудових прав, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва

від 05 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду

від 09 березня 2023 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

С. О. Карпенко

В. В. Сердюк