Справа № 706/275/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2023 року м.Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області

під головуванням судді Орендарчука М.П.,

за участі секретаря Пізняк Т.В,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в :

31 березня 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Позов обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Веселівка Уманського району Черкаської області померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті залишилось спадкове майно, яке, зокрема, складається із земельної ділянки площею 3,16 га, що розташовується на території Розсішківської сілької ради Христинівського району Черкаської області і належала покійній на підставі державного акта на право власності на землю серії ІІ-ЧР №006966, який виданий 13.11.2003 на підставі рішення Розсішківської сільської ради №13-5 від 22.11.2001.

Позивач є спадкоємцем за заповітом, який посвідчений приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу Черкаської області 30 травня 2007 року.

З метою отримання спадщини ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Уманської районної державної нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини.

Позивач вважає, що строк для прийняття спадшини пропущено з поважних причин, оскільки про існування заповіту йому не було відомо, а нотаріус не вчинив дії, передбачені статтею 63 Закону України «Про нотаріат», що свідчить про неналежне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця - померлої ОСОБА_4 .

Крім іншого, позивач стверджує, що пропущений ним строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним, що є додатковою підставою для задоволення заявлених ним вимог.

У відзиві відповідач ОСОБА_2 вимоги ОСОБА_1 не визнала, посилаючись на їх безпідставність, та просила суд у задоволенні позову відмовити.

Відповідач визнала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її тітка ОСОБА_3 . Однак скласти заповіт ця особа не могла, оскільки з 1981 року по день смерті страждала на шизофренію з ознаками параноїчного дефекту особистості.

Окрім того, вражає, що зміст заповіту не свідчить по те, що він складений саме на користь позивача, оскільки у ньому відсутні відомості про дату його народження і місце проживання.

Представник відповідача адвокат Єременко І.В. у поданих 20.03.2023 додатково зазначила, що позивач на день звернення 21.02.2022 до державного нотаріуса Діброви Л.М. мав оригінал заповіту, а тому строк для прийняття спадщини пропустив і поважних причин для його поновлення не має.

Представник позивача адвокат Барська Т.М. на спростування доводів представника відповідача у письмових поясненнях від 08.05.2023 вказала, що нотаріус вимоги статті 63 Закону України «Про нотаріат» не виконала та не вчинила дії для повідомлення ОСОБА_1 про відкриття спадщини, не здійснила його виклику, як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчить про неналежне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця.

Адже відповідно до відкритої 24.11.2021 за заявами ОСОБА_5 про відмову від прийняття спадщини після смерті сестри ОСОБА_3 за ОСОБА_2 про прийняття спадщини спадкової справи, 24.11.2021 нотаріус Діброва Л.М. надіслала запит нотаріусу Осиці Л.М. з проханням надати їй копію посвідченого 30.05.2007 заповіту від імені ОСОБА_3 .

Копію заповіту приватний нотаріус Осика Л.М. надіслала на адресу нотаріуса Діброви Л.М. 11.12.2021, а постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус ОСОБА_6 винесла 21.02.2022. Тобто з часу встановлення, що за життя ОСОБА_3 склала заповіт нотаріус ОСОБА_6 не вчинила жодної передбаченого чинним законодавством України дії до розшуку позивача і повідомлення про вчинений заповідачем правочин.

13.04.2022 у справі відкрите загальне позовне провадження.

29.04.2022 до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Уманського районного нотаріального округу Осика Л.М., про визнання заповіту недійсним.

Прийнятою 15.06.2022 ухвалою у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним відмовлено.

Ухвалою суду від 30.01.2023 підготовче провадження у справі закрито і справу призначено до розгляду по суті.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, перевіривши викладені у заявах по суті справи обставини і безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.

30 травня 2007 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на випадок своєї смерті склала заповіт, відповідно до якого належну їй на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР №006966, виданого Розсішківською сільською радою 13.11.2013 на підставі рішення №13-5 від 2211.2001, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №688, заповіла ОСОБА_1 , що підтверджується копією виданого 24.03.2022 дубліката заповіту.

Відповідно до копії повторно виданого свідоцтва про смерть ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, у зв`язку з чим відкрилася спадщина на належне їй майно.

Згідно з довідкою Розсішківської сільської ради Христинівського району Черкаської області від 23.09.2021 за вихідним №566, ОСОБА_3 була зареєстрована і одиноко проживала на день смерті в АДРЕСА_1 .

24.11.2021 о 10 год. 20 хв. з заявою про відмову приймати спадщину після смерті ОСОБА_3 на користь дочки ОСОБА_2 до державного нотаріуса Уманської районної державної нотаріальної контори звернулась ОСОБА_5 .

У цей же день та час гр. ОСОБА_2 подала до Уманської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після своєї рідної тітки ОСОБА_3 .

Відповідно до копії інформаційної довідки зі спадкового реєстру, сформованої 24.11.2021 о 09 год. 49 хв., після смерті ОСОБА_3 відкрита спадкова справа.

Сформована державним нотаріусом Дібровою Л.М. 24.11.2021 о 09 год. 53 хв. Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру підтверджує, що 30.05.2007 приватним нотаріусом Осикою Л.М. посвідчений заповіт ОСОБА_3

24.11.2021 державний нотаріус Діброва Л.М. звернулась до приватного нотаріуса Осики Л.М. із запитом про надання ксерокопії посвідченого 30.05.2007 за реєстровим номером 2268 заповіту.

Згідно з копією датованого 01.12.2021 супровідного листа засвідчена приватним нотаріусом Осикою Л.М. копія вчиненого ОСОБА_3 30.05.2007 заповіту надійшла до Уманської державної нотаріальної контори 23.12.2021.

21.02.2022 позивач звернувся до Уманської державної нотаріальної контори з проханням не вчиняти нотаріальних дій.

Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, державний нотаріус Уманської державної нотаріальної контори 21.02.2022 прийняла постанову, якою відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину з мотивів пропуску строку для її прийняття.

24.03.2022 приватний нотаріус Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Осика Л.М. видала ОСОБА_1 замість втраченого дублікат посвідченого 30.05.2007 і зареєстрованого в реєстрі за №2268 заповіту, що підтверджується його копією.

Зазначені обставини визнаються сторонами.

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача.

Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року №6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі №643/3049/16-ц (провадження №61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі №750/262/20 (провадження №61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі №145/148/20 (провадження №61-16153св20).

Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі №6-496цс17.

Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі №642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі №761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі №315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктами 2.2, 2.3 та 3.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, в редакції, чинній на момент відкриття спадщини, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Необхідність нотаріусом вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 06 вересня 2017 року у справі №6-496цс17.

Судом установлено, що у заведеній до майна ОСОБА_3 спадковій справі була наявна інформація про заповіт останньої на користь позивача ОСОБА_1 , проте державний нотаріус не виконала вимоги статті 63 Закону України «Про нотаріат» та не вчиняла дії для повідомлення позивача про відкриття спадщини, не здійснила його виклик як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчить про неналежне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця.

А ураховуючи, що позивач не є родичем спадкодавця, не проживав з останньою, про існування заповіту дізнався лише 24.03.2022, тобто вже після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини, що підтверджують матеріали спадкової справи та копія отриманого 24.03.2022 дублікату заповіту, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивач довів наявність перешкод, які впливали на своєчасність подання заяви до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини за заповітом.

Також при вирішенні спірних правовідносин суд враховує, що пропущений позивачем строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним.

Доводи відповідача про те, що волевиявлення ОСОБА_3 під час складання нею 30.05.2007 заповіту не було вільним, і про те, що текст заповіту не містить дати народження і місця проживання спадкоємця, суд відхиляє, оскільки ці обставини не входять до предмета доказування у спірних правовідносинах.

Також суд зазначає, що встановивши особу позивача ОСОБА_1 за наданим ним паспортом, державний нотаріус прийняла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відомостей про існування іншої особи з таким прізвищем, іменем, по - батькові суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, за змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 2-7, 9-13, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Веселівка Уманського району Черкаської області, тривалістю три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя: М.П. Орендарчук