Провадження № 2/229/35/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року м. Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Шевченко Л. В., при секретарі судового засідання Шипілової Г. І., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років,

В С Т А Н О В И В :

06.09.2022 адвокат Гуревич М. Г., який діє на підставі договору-доручення про надання правової допомоги від 14.01.2022 та ордеру серії АН № 1075761, звернувся до суду в інтересах позивача ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років. Вимоги позивачка мотивує тим, що вона уклала з відповідачем шлюб, який був зареєстрований Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що складено відповідний актовий запис № 4881, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 16.10.2019. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинились внаслідок того, що кожний з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства і виконання сімейних обов`язків. З грудня 2021 року сторони фактично проживають окремо. Водночас належної фінансової допомоги на теперішній час відповідач позивачці не надає. З цих підстав позивач вважає за необхідне на своє утримання стягнути з відповідача аліменти. Спору про сімейне майно не має. У зв`язку з тим, подальше існування формального шлюбу суперечитиме інтересам позивачки та інтересам дитини сторін, просила суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягнути аліменти на дружину до досягнення дитиною трьох років.

Артемівський міськрайонний суд ухвалою від 12.09.2022 відкрив провадження у справі та вирішив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

13.12.2022 справу передано в провадження Дружківського міського суду Донецької області за зміненою підсудністю справ Артемівського міськрайонного суду Донецької області.

21.12.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив позов задовольнити частково. Розірвати шлюб між ним та позивачем. В частині стягнення з нього аліментів на утримання дружини-відмовити.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні просив задовольнити позов в повному обсязі. Звертав увагу суду на те, що відповідно до частини 4 статті 84 СК України вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, право на утримання має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову в частині стягнення аліментів на утримання дружини. Щодо розірвання шлюбу не заперечувала проти задоволення позовних вимог, але з підстав вказаних у відзиві на позов, а саме, що щлюбно-сімейні відносини припинені з 04.01.2022 у зв`язку з тим, що позивачка легковажно ставилась до шлюбу, маючи тягу і спрагу до азартних ігор, витрачала сімейний бюджет не за призначенням, чим ставила родину в скрутне становище. Вказував, що для того, щоб мати гроші на ставки, позивачка без згоди відповідача брала електронні мікропозики, створювала борги, потім ховалася від кредиторів, які її розшукували. Вважає, що ОСОБА_3 стала заручником своєї залежності від ігроманії, що є видом психологічної залежності, та її емоційний розлад привів до розвитку у ОСОБА_3 депресії та хворобливої брехні, позбутися від якої дружина не бажала. Відповідач зазначає, що симтомами хвороби були прояви дратівливості і нервозність в короткі проміжки часу між грою, що унеможливлювало спільне сімейне життя, її стан характеризується як третій етап ігрової залежності. Вона не займалася вихованням сина, перекладала свої обов`язки на своїх батьків, а пізніше почала його шантажувати погрозами позбавити батьківських прав.

Також представник відповідача надала суду додаткові пояснення у справі, у яких просила взяти до уваги, що з січня по травень 2023 року позивачка перестала потребувати матеріальної допомоги у зв`язку з одержанням аліментів на дитину в загальній сумі 42398,26 грн., дитина була передана на виховання батькам позивачки (ч.1 ст.85 СК України), за попередній час, тобто з серпня 2022 позивачка свідомо поставила себе у становище такої, що потребує матеріальної допомоги шляхом залежності від ігроманії та отримання безлічі кредитів (п.4 ч.1 ст.83 СК України), на час розгляду в суді вже виповнилося 3 роки. Крім того, надала довідку про доходи та довідку з місця роботи відповідача ОСОБА_4 .

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, заслухавши доводи та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково з огляду на таке.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , 16 жовтня 2019 між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровано шлюб Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що 16.10.2019 складено відповідний актовий запис № 4881. ОСОБА_6 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_7 ».

Сторони є батьками малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 . Встановлено, що на час розгляду справи спір щодо місця проживання дитини відсутній.

Шлюбні відносини між ними фактично припинились, проживають окремо, спільного господарства не ведуть.

Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 24 Сімейного кодексу України (надалі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частиною 3 статті 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Статтею 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їхніх дітей.

У відповідності з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоч одного із них, що мають істотне значення.

Суд враховує роз`яснення Верховного Суду «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: «шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу», що узгоджується з правовим висновком в постанові Верховного Суду від 11.06.2019 року № 605/434/18).

Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просила залишити їй прізвище « ОСОБА_7 ».

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Оскільки відсутні будь-які заперечення відповідача щодо припинення шлюбу, подальше збереження подружжя не має сенсу, суд вважає, що шлюб слід розірвати. Втім, мотиви припинення шлюбних відносин з боку відповідача не доводені матеріалами справи, жодних доказів залежності позивачки від ігроманії, і, як наслідок, отримання кредитів на ставки, неможливості збереження шлюбу, суду не надано.

Позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню з тих підстав, що обидві сторони вважають, що подальше спільне життя суперечитиме інтересам кожного з подружжя.

Щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд враховує таке.

Згідно з частиною 2 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до частини 4 статті 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Як передбачено частиною 1 статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Згідно з частиною другою статті 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Суд встановив, що дитина, ОСОБА_5 , проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, про що свідчать довідки внутрішньо переміщених осіб та довідка про отримання соціальної допомоги позивачкою.

Представник відповідача в судовому засіданні та у додаткових поясненнях до справи вказувала на те, що позивачка переклала свої обов`язки на батьків та передала дитину їм на виховання та з посиланням на ч.1 ст.85 Сімейного кодексу України вважає, що аліменти на її утримання не повинні виплачуватися. Крімтого, зауважила, що позивачка свідомо поставила себе у становище такої, що потребує матеріальної допомоги шляхом залежності від ігроманії та отримання безлічі кредитів.

Відповідно до ч.1 ст. 85 СК України право дружини на утримання, передбачене статтею 84 цього Кодексу, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини.

Згідно ст.83 СК України рішенням суду може бути позбавлено одного з подружжя права на утримання або обмежено його строком, зокрема, якщо: п.4) одержувач аліментів свідомо поставив себе у становище такого, що потребує матеріальної допомоги.

Суд критично сприймає вказані вище пояснення та обгрунтування приписами ч.1 ст.85, п.4 ч.1 ст.83 СК України, оскільки суду не надано належних доказів факту передання дитини на виховання позивачкою своїм батькам та факту залежності позивачки від ігроманії і отримання безлічі кредитів на проведення ставок в іграх.

Представник позивачки наполягав на тому, що призначення аліментів на її утримання не може ставитися у залежність від того яке матеріальне становище має позивачка. Представниця відповідача, навпаки, вказувала на те, що відповідач виплачує аліменти на дитину і не повинен утримувати дружину ще й тому, що на даний час дитині вже виповнилося три роки.

Судом встановлено, що згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків від 22.05.2023 ОСОБА_3 за період з І кварталу 2020 року по І квартал 2023 отримувала доходи з таких джерел:

І квартал 2020 року державна та соціальна матеріальна допомога в сумі 2188,38 грн (джерело УСЗНА Індустріального району ХМР);

ІІ квартал 2020 року державна та соціальна матеріальна допомога в сумі 12040,00 грн (джерело УСЗНА Індустріального району ХМР);

ІІІ квартал 2020 року соціальні виплати з відповідних бюджетів у сумі 2580,00 грн (джерело УСЗНА Індустріального району ХМР);

ІV квартал 2020 року соціальні виплати з відповідних бюджетів у сумі 2580,00 грн (джерело УСЗНА Індустріального району ХМР);

І квартал 2021 року (січень) соціальні виплати з відповідних бюджетів у сумі 860,00 грн (джерело УСЗНА Індустріального району ХМР);

І квартал 2021 року (лютий) соціальні виплати з відповідних бюджетів у сумі 860,00 грн (джерело УСЗНА Індустріального району ХМР);

І квартал 2021 року (березень) соціальні виплати з відповідних бюджетів у сумі 860,00 грн (джерело УСЗНА Індустріального району ХМР);

ІІ квартал 2021 року (квітень) соціальні виплати з відповідних бюджетів у сумі 860,00 грн (джерело УСЗНА Індустріального району ХМР);

ІІ квартал 2021 року (травень) соціальні виплати з відповідних бюджетів у сумі 860,00 грн (джерело УСЗНА Індустріального району ХМР);

ІІ квартал 2021 року (червень) соціальні виплати з відповідних бюджетів у сумі 860,00 грн (джерело УСЗНА Індустріального району ХМР);

ІІІ квартал 2021 року (липень) соціальні виплати з відповідних бюджетів у сумі 860,00 грн (джерело УСЗНА Індустріального району ХМР);

ІІІ квартал 2021 року (серпень) соціальні виплати з відповідних бюджетів у сумі 860,00 грн (джерело УСЗНА Індустріального району ХМР);

ІІІ квартал 2021 року (вересень) соціальні виплати з відповідних бюджетів у сумі 860,00 грн (джерело УСЗНА Індустріального району ХМР);

IV квартал 2021 року (жовтень) соціальні виплати з відповідних бюджетів у сумі 860,00 грн (джерело УСЗНА Індустріального району ХМР);

IV квартал 2021 року (листопад) соціальні виплати з відповідних бюджетів у сумі 860,00 грн (джерело УСЗНА Індустріального району ХМР);

IV квартал 2021 року (грудень) соціальні виплати з відповідних бюджетів у сумі 860,00 грн (джерело УСЗНА Індустріального району ХМР);

І квартал 2022 року інформація про доходи відсутня;

ІІ квартал 2022 року інформація про доходи відсутня;

ІІІ квартал 2022 року (серпень) соціальні виплати з відповідних бюджетів у сумі 10000,00 грн (джерело Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради);

ІІІ квартал 2022 року (вересень) соціальні виплати з відповідних бюджетів у сумі 5000,00 грн (джерело Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради);

IV квартал 2022 року (жовтень) соціальні виплати з відповідних бюджетів у сумі 5000,00 грн (джерело Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради);

IV квартал 2022 року (жовтень) соціальні виплати з відповідних бюджетів у сумі 860,00 грн (джерело УСЗНА Індустріального району ХМР);

IV квартал 2022 року (листопад) соціальні виплати з відповідних бюджетів у сумі 860,00 грн (джерело УСЗНА Індустріального району ХМР);

IV квартал 2022 року (грудень) соціальні виплати з відповідних бюджетів у сумі 860,00 грн (джерело УСЗНА Індустріального району ХМР);

І квартал 2023 року (січень) аліменти в сумі 3241,82 грн (джерело ГУ ДСНС України у Харківській області);

І квартал 2023 року (лютий) аліменти в сумі 9789,11 грн (джерело ГУ ДСНС України у Харківській області);

І квартал 2023 року (березень) вартість дарунків, якщо їх вартість не перевищує встановленого розміру мінімальної заробітної плати в сумі 255,48 (джерело ТОВ «ТІКЕТС.ЮЕЙ»

І квартал 2023 року (березень) аліменти в сумі 9789,11 грн (джерело ГУ ДСНС України у Харківській області).

Таким чином, позивачка отримує допомогу на дитину, аліменти від відповідача на дитину та соціальні виплати як ВПО.

Суд звертає увагу на те, що за даними вказаної довідки позивачкою отримано аліменти в сумі

22820,04 грн.

За відомостями, даними відповідачем, в період з серпня 2022 року по квітень 2023 року ним, як працівником ГУ ДСНС України у Харківській області, отримано 383357,16 грн., а також із його доходів в період з січня по квітень 2023 виплачено аліментів на суму 32609,15 грн.

Тобто різниця у даних щодо отриманих позивачкою аліментів стосується лише виплачених у квітні аліментів в сумі 9789,11 грн. Разом з цим, представником відповідача не доведено, що позивачка отримала аліментів в сумі 42398,26 грн., про що вона вказує у поясненнях.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд враховує, що право дружини на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів: проживання з нею дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від чоловіка (кровне споріднення); здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу. Для виникнення у дружини права на аліменти від її чоловіка потрібна сукупність вказаних вище фактів.

Суд вважає, що відповідач може надавати своїй дружині матеріальну допомогу, ще й тому, що він має працездатний вік, постійну роботу, дохід. Доказів щодо проблем зі здоров`ям у відповідача чи наявності інших осіб, окрім малолітньої дитини, на утриманні, - не надано.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд також враховує, що даний вид аліментних зобов`язань є недовготривалим, і призначається лише до досягнення дитиною трирічного віку, тому суд вважає, що розмір аліментів на дружину у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення сином трирічного віку буде розумним та достатнім.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню з стягненням 1/6 частини доходів відповідача на користь позивачки, з дати подання позову 06.09.2022 та до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів), суд задовольнив позов частково, тому суд дійшов висновку, що відповідно до ст. 141 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідача у розмірі 661 грн 60 коп. на користь держави (992,40/6*4).

Сплачені позивачкою судові витрати за подання позову про розірвання шлюбу підлягають стягненню з відповідача у розмірі 992 грн 40 коп на користь позивачки.

Згідно статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 84, 89, 95, 141, 258, 263-265, 273, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 80, 84, 104, 105, 109, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (актовий запис № 4881) 16 жовтня 2019 року між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - РОЗІРВАТИ.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « ОСОБА_7 ».

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06 вересня 2022 року до досягнення сином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави Україна судовий збір в сумі 661,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , судовий збір в сумі 992 (дев`ятьсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Допустити негайне виконання рішення у справі у частині стягнення аліментів у межах суми за один місяць.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 26.05.2023.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Cуддя Л. В. Шевченко