Справа № 146/344/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2023 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Пилипчука О.В.,

з участю секретаря судового засідання Бойко Т.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Томашпіль цивільну справу

ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

вимоги позивача: про поділ майна подружжя

представник позивача: адвокат Старіков Є.О.

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

14 березня 2023 року до Томашпільського районного суду, керуючись ст.ст. 60-71 СК України, звернулася ОСОБА_1 , яка проживає по АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , який зареєстрований по АДРЕСА_2 , з даною заявою, в якій просить виділити в особисту приватну власність ОСОБА_2 трикімнатну квартиру загальною площею 46,89 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/2 частку ринкової вартості трикімнатної квартири загальною площею 46,89 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 278634,50 грн. та судові витрати.

Даний позов обґрунтований наступним.

26 вересня 2017 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем.

Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

01.12.2017 року під час шлюбу на підставі договору купівлі продажу № 1862 від 01.12.2017 року було придбано трикімнатну квартиру загальною площею 46,89 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Шлюбне життя з чоловіком не склалося та рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 01.03.2022 шлюб було розірвано.

Приблизно наприкінці літа на початку осені 2021 року спільне життя з відповідачем стало неможливим позивачка із дітьми з`їхала зі спільної квартири до своїх батьків.

Відповідач змінив замки та перешкоджає позивачці у здійсненні права спільної власності на квартиру зокрема користування, тому позивачка вимушена звернутися до суду.

Позивачка вказує, що квартира не може бути поділена між сторонами в натурі. Ринкова вартість спірної квартири становить 557269,00.

Також позивачка вказує, що очікує понести судові витрати пов`язані із розглядом справи, що складаються із 2786,35 грн. витрат на сплату судового збору за подання позову, 1500 грн., витрат на оплату оцінки спірною квартири, 45000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, 536,80 гривень витрат на сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

10 квітня 2023 року відповідачем надано до суду відзив, згідно якого останній позовні вимоги визнає, однак просить зменшити судові витрати на правову допомогу до 500 гривень.

Відзив мотивовано наступним.

Відповідач вказує, що квартира належить їм з позивачем на праві спільної сумісної власності. Позивачці в користуванні квартирою він не перешкоджав та замків не змінював. Проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідач зазначає, що будь яких дій спрямованих на відчуження майна він не здійснював та наміру відчужити квартиру не мав, тому відсутні підстави для стягнення судового збору за забезпечення позову. Також немає підстав для проведення по справі будівельно технічної експертизи. Факт неподільності квартири відповідачем не заперечується.

Що стосується витрат на правничу допомогу, то відповідач вказує, що витрати не відповідають критеріям дійсності, необхідності, а також розумності їх розміру та є неспівмірними з виконаними адвокатом роботами, затраченим часом та обсягом робіт.

Послуга «здійснення пошуку та аналізу судової практики та правових позицій Верховного Суду щодо розгляду аналогічних справ та правовідносин» - фактично є складовою послуги «підготовки проекту позовної заяви про поділ спільного майна подружжя». Послуги «підготовки та здійснення адвокатського запиту до Томашпільської державної нотаріальної контори Вінницької області» та «підготовки та здійснення адвокатського запиту до КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» не відповідають критерію дійсності та необхідності. Доказів здійснення цих запитів не надано.

На надання послуг аналізу ситуації клієнта, документів та надання консультації клієнту в такій категорії справ, як поділ єдиного спільного майна подружжя: квартири, адвокат витратив не більше двох годин часу.

Також послуга «здійснення юридичного аналізу отриманих копій договору купівлі - продажу квартири та технічного паспорта на квартиру» входить у послугу «здійснення юридичного аналізу ситуації клієнта щодо обставин та перспектив поділу спільного майна подружжя, а саме трикімнатної квартири, а також усіх наданих клієнтом документів.»

Щодо послуги «отримання довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно», то на неї було витрачено максимум 5 хвилин, в які входить авторизація на порталі електронних сервісів Міністерства юстиції України чи на порталі «Дія», вибір параметру пошуку «за даними фізичної особи» та введення ПІБ відповідача та РНОКПП, а також сплата 33 грн.

Послуга з підготовки проекту заяви про забезпечення позову не відповідає критерію необхідності, оскільки були відсутні підстави для забезпечення позову та ризики відчуження майна.

Щодо послуги «визначення суми судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, формування реквізитів для забезпечення сплати клієнтом судового збору» то на неї було витрачено не більше 5 хвилин часу. Такі технічні дії входять до процесу підготовки позовної заяви.

Відповідач відмічає, що послуги, перелічені у детальному описі у такій кількості вказані з метою штучного збільшення обсягу та значущості робіт, виконаних адвокатом та завищення суми витрат на професійну правничу допомогу.

19 квітня 2023 року представником позивачки направлено до суду заяву про зміну предмета позову, згідно якої просить - виділити в особисту приватну власність ОСОБА_2 трикімнатну квартиру загальною площею 46,89 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 239); стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) грошову компенсацію за частку ринкової вартості трикімнатної квартири загальною площею 46,89 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 239) у розмірі 278 634,50 грн.; виділити в особисту приватну власність ОСОБА_2 наступне рухоме майно: кухонний набір вартістю 17 000,00 грн., комплект меблів «Барбадос» (диван +2 крісла) вартістю 14 000,00 грн., шафу-купе вартістю 6000,00 грн., холодильник LG GA B 499 вартістю 15 999,00 грн., телевізор Xiaomi Mi TV UHD 4S 55'' International + розширена гарантія 24 міс. загальною вартістю 13 799,00 грн.; стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) грошову компенсацію за частку вартості рухомого майна у розмірі 33 399,00 грн. та судові витрати.

Заяву мотивовано наступним.

У позивачки виникла процесуальна необхідність змінити позовні вимоги.

Так, за період спільного проживання у шлюбі з відповідачем подружжям також було придбане певне рухоме майно, а саме меблі та побутова техніка для облаштування спільної квартири.

Зокрема, за період шлюбу подружжям також було придбано: 10.01.2018 кухонний набір вартістю 17 000,00 грн., 10.02.2018 комплект «Барбадос» (диван +2 крісла) вартістю 14 000,00 грн., 15.02.2018 шафу-купе вартістю 6000,00 грн., 24.11.2018 холодильник LG GA B 499, вартістю 15 999,00 грн., 06.12.2020 телевізор Xiaomi Mi TV UHD 4S 55'' International + розширена гарантія 24 міс. загальною вартістю 13 799,00 грн.

Вказане рухоме майно, придбане подружжям під час шлюбу, загальною вартістю 66 798,00 грн., підлягає поділу між сторонами шляхом залишення його у приватній власності відповідача зі стягненням з останнього на користь позивачки грошової компенсації за 1/2 частку їх вартості у розмірі 33 399,00 грн.

26 квітня 2023 року представником позивача направлено до суду відповідь на відзив, згідно якого просить залишити витрати на правову допомогу в сумі 45000 грн.

Відповідь на відзив мотивовано наступним.

Адвокат погодив з позивачем фіксовану вартість своєї роботи. Окрім того виконані адвокатом роботи відповідають критерію необхідності для написання позовної заяви.

Надмірний формалізм при оцінюванні опису робіт адвоката на предмет його деталізації за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки може призвести до порушення принципу верховенства права.

09 травня 2023 року відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив, згідно якого просить зменшити розмір витрат на оплату правової допомого адвоката Старікова Є.О. до справедливого мінімального розміру.

Відповідач вказує, що в задоволенні заяви про забезпечення позову поданої представником позивача відмовлено та суд апеляційної інстанції залишив вказану відмову в силі. Таким чином послуги адвоката пов`язані з заявою про забезпечення позову не відповідають критерію необхідності.

Відповідач відмічає, що аналіз судової практики є професійним обов`язком адвоката.

Також, витрати за звернення представника з адвокатськими запитами не відповідають критерію реальності адвокатських витрат.

Відповідач зазначає, що розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним із часом затраченим адвокатом, обсягом виконаних робіт, складністю справи та виконаних адвокатом робіт.

Самі позовні вимоги відповідач визнає повністю.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 27 березня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 25 квітня 2023 року.

10 квітня 2023 року відповідачем подано до суду відзив.

19 квітня 2023 року представником позивача направлено до суду заяву про зміну предмета позову.

25 квітня 2023 року відповідачем подано до суду заяву про визнання зміненого позову.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 25 квітня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 16 травня 2023 року.

26 квітня 2023 року представником позивача направлено до суду відповідь на відзив.

09 травня 2023 року відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив.

Доводи учасників процесу.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 , адвокат Старіков Є.О. збільшені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Пояснив, що спірне майно було набуте сторонами під час перебування у шлюбі, а тому, оскільки на даний час шлюб розірвано воно підлягає розподілу. Щодо судових витрат представник позивача вимоги щодо розміру судових витрат підтримав за обставин викладених у відповіді на відзив. Вказав, що адвокатські запити були здійснені з метою підготовки до написання позовної заяви. Зазначив, що існує дві форми оплати роботи адвоката погодинна та фіксована. В даному разі мав місце фіксований розмір оплати. Сума судовий витрат є обґрунтованою.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що квартира куплена за гроші її батьків. З квартири вона пішла з дітьми та нічого з собою не взяла. В квартиру відповідач її не впускає.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав крім витрат на послуги адвоката. З сумою 45000 гривень витрат на адвоката не погоджується, оскільки вважає її завищеною та, що не було виконано робіт на таку суму.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Суд, заслухавши позивачку, представника позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх належність та достовірність, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно ч.9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , 26 вересня 2017 року зареєстровано шлюб. Вказаний факт підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , актовий запис 59.

Згідно копії рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 01 березня 2022 року, шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований Томашпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 59 розірвано. Рішення набрало законної сили.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частинами 1, 2 ст. 61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Згідно із ст. 68 СК України - розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Згідно з ч.1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 3 ст. 368 ЦК України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Згідно ст. 372 ЦК України, майно що є в спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є в спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відтак згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за №20 від 22.12.1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що«...зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні».

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Верховний Суд України 04 квітня 2011 року при розгляді справи № 3-18гс11 ухвалив постанову в якій зробив такий правовий висновок: «Згідно з вимогами статті 392 цього ж Кодексу власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними» (реєстраційний номер в ЄДРСР - 14887466 в).

Те ж саме розтлумачено і в пункті 37 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р. № 5.

Тому, якщо титульним власником спільного є лише один співвласник (наприклад, лише на ім`я одного із подружжя у шлюбі придбано та зареєстровано земельну ділянку, житловий будинок чи автомобіль), а право власності іншого співвласника майна не підтверджене документально, або навіть не визнається чи заперечується, то на підставі норм ст.392 Цивільного кодексу України та приведеної вище правової позиції Верховного Суду України зацікавлена особа (співвласник право власності якого не підтверджене документально) може в судовому порядку захистити своє суб`єктивно непідтверджене, невизнане, порушене чи оспорене право власності на частку в спільному майні, оскільки з певних причин (наприклад, відсутності на це згоди титульного власника) договір про визначення часток в нотаріальному порядку не завжди може бути укладений.

Згідно договору купівлі продажу від 01 грудня 2017 року ОСОБА_2 було придбано квартиру під номером АДРЕСА_3 .

Згідно довідки Томашпільської селищної ради від 13.09.2021 року №1537, ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_2 . До складу сім`ї зареєстрованих за даною адресою входять: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , чоловік заявниці, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка.

Згідно довідки Яланецького старостинського округу вих.№ 89 від 02.03.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 06.09.2021 по теперішній час проживають на території Яланецького старостинського округу по АДРЕСА_1 без реєстрації.

Згідно звіту про оцінку квартири за адресою АДРЕСА_2 , станом на 27.12.2022 року ймовірна ринкова вартість становить 557269 гривень.

Згідно копії товарного чека від 06.12.2020 ціна телевізора «Xiaomi Mi TV UHD 4S 55 International» становить 11999 грн., ціна розширеної гарантії становить 1800 грн.

Відповідно до копії накладної №6 від 10.02.2018 ОСОБА_1 придбала комплект «Барбадос» (диван + 2 крісла) за ціною 14000 грн.

Відповідно до копії накладної від 15.02.2018 ОСОБА_1 придбала за готівку шафу-купе ціною 6000 грн.

Відповідно до копії накладної від 10.01.2018 ОСОБА_1 придбала за готівку кухонний набір ціною 17000 грн.

Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, системний аналіз наданих сторонами спору доказів дозволяє суду зробити висновок про те, що позовні вимоги позивача про поділ майна подружжя, шляхом виділення в особисту приватну власність відповідача спільного майна подружжя, придбаного під час шлюбу із грошовою компенсацією за 1/2 частку ринкової вартості майна позивачу є обґрунтованими, а відтак, враховуючи визнання відповідачем позову, позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивачем ОСОБА_1 оплачено судовий збір при подачі позову до суду в розмірі 3120,34 гривень, а тому враховуючи вимоги ст.ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідача стягнути на користь позивача 50 % суми судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1560,17 гривень, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1560,17 гривень

Водночас відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як видно з позову, позивачка вказує, що понесла витрати які складаються із витрат на сплату судового збору за подання позову, 1500 грн., витрат на оплату оцінки спірною квартири, 45000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, 536,80 гривень витрат на сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Як вбачається з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Враховуючи, що позивачкою оплачено оцінку спірної квартири та сплачено судовий збір за подання заяви про забезпечення позову, відповідач в судовому засіданні не заперечував проти вказаних витрат, то витрати в розмірі 1500 грн. на оплату оцінки та витрати по оплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ч.1, 2 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

З матеріалів справи видно, що позивачем сплачено 30000 гривень за послуги адвоката, також видно, що 15000 тисяч позивачка зобов`язана сплатити протягом трьох днів після рішення суду першої інстанції. Вказаний факт підтверджується довідками № 15/11-22 та 10/03-23 адвоката Старікова Є.О., договором про надання правової допомоги від 14.11.2022 року, детальним описом послуг, детальним описом послуг №2, додатком №1 до договору про надання правової допомоги від 14.11.2022, згідно якого гонорар адвоката становить 45000 грн.

У відповідності до висновку Великою Палатою Верховного Суду, викладеного у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, визначено цілі оцінки витрат на професійну правничу допомогу: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включно з підготовчою до її розгляду, збиранням доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються за договором і на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості; розмір компенсації витрат адвоката встановлюється договором про надання правничої допомоги на підставі доказів; сума компенсації визначається за детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і витрат, необхідних для надання правничої допомоги; заявлені витрати на адвоката мають бути співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг і виконаних робіт; ціною позову та (або) зазначеним справи для сторони, в тому силі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як видно з правової позиції викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Враховуючи, що позов задоволено повністю, при розгляді справи проведено лише одне підготовче засідання та одне судове засідання по суті, відповідачем позов визнано, приймаючи до уваги час, витрачений адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсяг та складність наданих адвокатом послуг, значення справи для сторін, ціну позову, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 15000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 60, 69-72 СК України, п. п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», статтями 12, 13, 76, 78, 95, 163, 206, 223, 280-289, 354 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

Збільшені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити повністю.

Виділити в особисту приватну власність ОСОБА_2 трикімнатну квартиру загальною площею 46,89 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 239).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за частку ринкової вартості трикімнатної квартири загальною площею 46,89 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 239) у розмірі 278634,50 грн. (двісті сімдесят вісім тисяч шістсот тридцять чотири гривні п`ятдесят копійок).

Виділити в особисту приватну власність ОСОБА_2 наступне рухоме майно: кухонний набір вартістю 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень), комплект меблів «Барбадос» (диван +2 крісла) вартістю 14000 грн. (чотирнадцять тисяч гривень), шафу-купе вартістю 6000 грн. (шість тисяч гривень), холодильник «LG GA B 499» вартістю 15999 грн. (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень), телевізор «Xiaomi Mi TV UHD 4S 55'' International» + розширена гарантія 24 міс. вартістю 13799 грн. (тринадцять тисяч сімсот дев`яносто дев`ять гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за частку вартості рухомого майна у розмірі 33399,00 грн. (тридцять три тисячі триста дев`яносто дев`ять гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме 50 відсотків судових витрат на сплату судового збору за подання позову в сумі 1560,17 грн. (одна тисяча п`ятсот шістдесят гривень сімнадцять копійок).

Повернути ОСОБА_1 50 відсотків сплаченого за квитанцією № 82417 від 14.03.2023 року та квитанцією № від 19.04.2023 року судового збору за подання позову, а саме в сумі 1560,17 грн. (одна тисяча п`ятсот шістдесят гривень сімнадцять копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1500 грн. (одну тисячу п`ятсот гривень) витрат на послуги по оцінці житлової квартири.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15000 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень) витрат на професійну правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 536 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень) витрат зі сплати судового судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_5 , виданий 07 липня 2011 року Томашпільським РВУМВС України у Вінницькій області, адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення виготовлено: 26 травня 2023 року

Суддя: О. В. Пилипчук