Справа № 201/1810/23
Провадження № 2/201/1280/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Батманової В.В.,

з секретарем судового засідання Турбаївською М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про відшкодування збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

14.02.2023 позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про відшкодування збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування даної позовної заяви позивач посилався на те, що 03.07.2022 у м. Дніпрі в районі електроопори №74 по Бульвару Слави сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Рено», д/н НОМЕР_1 , який був припаркований водієм ОСОБА_3 та належить позивачу та автомобіля «Мерседес-Бенц», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого обидва транспортних засоби отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на підставі полісу № 206367127. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2022 відповідача ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до висновку № 390/10-22-1 по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ вартість матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля «Рено», д/н НОМЕР_1 , складає 63 985,21 грн. та вартість відновлювального ремонту складає 57 704,79 грн. та 3000 грн. вартість послуг експерта. ТДВ «СК «Альфа-Гарант» сплатило позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 29 752,65 грн. частково відшкодувавши завдану шкоду, а відтак невідшкодована сума становить 25 352,14 грн., яку позивач просить стягнути з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» разом із витратами на проведення незалежної оцінки. Крім того, різниця між вартістю відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу вузлів і деталей та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу вузлів і деталей складає 46 562,96 грн., які позивач просить стягнути з ОСОБА_2 разом із витратами на проведення незалежної оцінки. У зв`язку із викладеним позивач просить стягнути з відповідачів вказані суми та судові витрати.

Відповідач ТДВ «СК «Альфа-Гарант» надав відзив в якому посилався на звіт № 42-D/11/30 по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 07.09.2022, яким вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає визначена у розмірі 38823,18 грн. та на той факт, що вказаний розмір шкоди відшкодовано у повному розмірі, а відтак в задоволенні позову просив відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву або заяв до суду не подав.

Позивач надав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі, також скористався правом на надання відповіді на відзив в якій заперечував проти доводів зазначених у відзиві, просив задовольнити позов з підстав у ньому вказаних.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у відповідності до вимог ст.89 ЦПК України, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої винесено постанову, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що 03.07.2022 у м. Дніпрі в районі електроопори №74 по ОСОБА_4 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Рено», д/н НОМЕР_1 , який був припаркований водієм ОСОБА_3 та належить позивачу та автомобіля «Мерседес-Бенц», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого обидва транспортних засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2022 відповідача ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, а тому фактичні обставини встановлені постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 23.09.2022 є преюдиційними і доведенню не підлягають.

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на підставі полісу № 206367127 (а.с. 85). Франшиза за вказаним полісом складає 2 600 грн.

Установлено також, що згідно звіту № 390/10-22-1 від 17.01.2023 про оцінку вартості матеріального збитку КТЗ, складеного оцінювачем ОСОБА_5 вартість матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля «Рено», д/н НОМЕР_1 , складає 63 985,21 грн. та вартість відновлювального ремонту складає 57 704,79 грн. (а.с.14-23).

Вартість звіту № 390/10-22-1 від 17.01.2023 про оцінку складає 3 000 грн. (а.с. № 40-41).

Позивач звертався до страхової компаній з метою отримати страхове відшкодування та ТДВ «СК «Альфа-Гарант» сплатило позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 29 752,65 грн. частково відшкодувавши завдану шкоду (а.с. № 43).

Разом з цим, суд критично оцінює звіт № 42-D/11/30 по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 07.09.2022 наданий відповідачем, оскільки в калькуляції робіт застосовані ціни на запасні частини, які не відповідають цінам офіційно представлених дилером для даної марки КТЗ. У звіті містяться посилання на п.п. 8.5.10, 8.5.11 « Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ», разом із тим в п.1 звіту (а.с.№ 101) в переліку використаних джерел відсутні посилання на офіційних дилерів КТЗ та жодне з джерел, використаних у звіті, не рекомендується додатком 6 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ».

Натомість, у звіті, наданому позивачем, при складанні калькуляції відновлювального ремонту та збитків (а.с.№ 27-32) була використана комп`ютерна програма AUDATEX, яка рекомендується додатком 6 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ» та яка використовує прайси на запчастини виключно з джерел офіційних дилерів КТЗ та гарантує це ліцензійним договором з користувачем.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р. розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Приписами ст. 1188 ЦК України визначений порядок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до якого шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктами 5, 6 указаної постанови Пленуму визначено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України).

Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-2808 цс15 від 20 січня 2016 року).

Під реальними збитками відповідно до ст. 22 ЦК України є витрати, яких особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Таким чином, неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 пов`язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) ОСОБА_1 було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв`язку зі вказаними діями відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи.

Ураховуючи право позивача на відшкодування шкоди від її заподіювача, а також приймаючи до уваги, що в ході розгляду справи було встановлено судом та доведено позивачем спричинення шкоди саме ОСОБА_2 цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на підставі полісу № 206367127, суд дійшов висновку про стягнення із останнього як страховика різницю матеріальної шкоди між страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу вузлів і деталей, визначеною звітом № 390/10-22-1 від 17.01.2023, у розмірі 25 352,14 грн., яка залишилась не відшкодована та у розмірі визначеному позивачем.

Також з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» підлягає стягненню вартість звіту № 390/10-22-1 від 17.01.2023 про оцінку, яка складає 3 000 грн.

Розглядаючи вимоги позивача в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 різниці між вартістю відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу вузлів і деталей та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу вузлів і деталей, яка складає 46 562,96 грн. суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вказаних вимог, оскільки законодавчо визначено можливість відшкодування завданого матеріального збитку розмір якого визначено у сумі 63 985,21 грн. Відтак, стягнення вартості відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу вузлів і деталей призводить до покращення становища позивача за рахунок відповідача, що є не допустимим. Проте, залишилась невідшкодованою вартість франшизи, яка складає 2 600 грн. та яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 , а відтак вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Розглядаючи вимоги позивача в частині стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу в розмірі 25 000 грн. суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч.1 ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З огляду на те, що стороною позивача не було надано до суду належних та достатніх доказів надання правничої допомоги та здійснення плати за неї, то в задоволенні вказаних вимог слід відмовити.

У зв`язку з вищевикладеним, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн. пропорційно до задоволеної частини вимог 37,26 грн. та 406,31 грн. відповідно.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», ст.ст. 530, 612, 625, 1166, 1167, 1187, 1188 1194 ЦК України, Постановою ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р. ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 76-81, ч. 6 ст. 82, ст.ст. 89, 141, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про відшкодування збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (ЄДРПОУ 32382598) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 28 352 (двадцять вісім тисяч триста п`ятдесят дві) грн. 14 коп.

Стягнути ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в рахунок відшкодування розміру франшизи 2 600 (дві тисячі шістост) грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (ЄДРПОУ 32382598) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 406 (чотириста шість) грн. 31 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 37 (тридцять сім) грн. 26 коп.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.В. Батманова