УХВАЛА

28 листопада 2023 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Фурдись В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне під час підготовчого судового засідання цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнення судових витрат,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнення судових витрат звернувся представник АТ «КБ «Глобус» у якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» заборгованість за договором про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «ГЛОБУС» для фізичних осіб від 04.10.2021 року в розмірі 32582,56 грн., в тому числі: 19384,00 грн. прострочена заборгованість по кредиту; 13198,56 грн. прострочена заборгованість по процентам та судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 2684,00 грн. ат витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 6000,00 грн.

08 листопада 2023 року від відповідача ОСОБА_1 до Рівненського міського суду Рівненської області надійшла заява про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю заборгованості, а відповідно спору між ним та банком. Крім того зазначив, що в разі наявності судових витрат і витрат по справі №569/19689/23 просить покласти їх на позивача в зв`язку з неналежним повідомленням його, як відповідача і неможливість подачі ним відзиву по справі в п`ятиденний термін. Враховуючи відсутність спору він не планує бути присутнім на засіданні 13 листопада 2023 року о 8.45 год. До вказаної заяви відповідачем було долучено довідку №б/н дата б/д за підписом заступника директора департаменту цифрового бізнесу АТ КБ «Глобус» Демченко М.І. наступного змісту: «Наступним повідомляємо, що станом на 06.11.2023 р. ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , не має заборгованості перед АТ «КБ «ГЛБУС» по Договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «ГЛОБУС» для фізичних осіб (далі Договір) вчиненим шляхом підписання заяви-анкети №41472359 від 04.10.2021 на приєднання до договору, кредит закрито. Довідка надана на вимогу клієнта.».

В судове засідання представник позивача не з`явився, однак 14 листопада 2023 року подав до суду письмову заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що 03 листопада 2023 року відповідачем було повністю здійснено погашення заборгованості з кредитним договором зв`язку з чим відсутній предмет спору за даною справою. При цьому, представник позивача просив суд стягнути з відповідача судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 2684,00 грн. та витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 6000,00 грн. посилаючись на ті обставини, що погашення заборгованості відповідачем відбулось після пред`явлення позову позивачем.

В судове засідання, призначене на 28 листопада 2023 року відповідач повторно не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовою повісткою рекомендованим листом за місцем реєстрації АДРЕСА_1 . Причин своєї неявки суду не повідомив, письмовий відзив в частині стягнення судових витрат, з врахуванням додатково наданого терміну, до суду відповідач не подав. До суду для ознайомлення з матеріалами справи з письмовою заявою не звертався (хоча у своїй заяві від 08 листопада 2023 року зокрема зазначив, що «В разі наявності судових витрат і витрат по справі №569/19689/23 просить покласти їх на позивача в зв`язку з неналежним повідомленням його, як відповідача і неможливість подачі ним відзиву по справі в п`ятиденний термін.» У зв`язку з чим в судовому засіданні було оголошено перерву з наданням відповідачу можливості належним чином використати свої процесуальні права з приводу подання письмового відзиву в частині позовних вимог про стягнення судових витрат, однак з відповідною заявою відповідач до суду на день винесення процесуального рішення по справі не звертався.

Дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судом встановлено, що в Рівненський міський суд 11 жовтня 2023 року з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнення судових витрат звернувся представник АТ «КБ «Глобус».

12 жовтня 2023 року Рівненським міським судом зроблено запит до ВОМІРМП УДМС України в Рівненській області для перевірки місця реєстрації відповідача по справі.

23 жовтня 2023 року на адресу Рівненського міського суду надійшла відповідь ВОМІРМП УДМС України в Рівненській області на запит суду.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 24 жовтня 2023 року прийнято позовну заяву Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнення судових витрат до розгляду та відкрити провадження; призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у приміщенні Рівненського міського суду (м.Рівне, вул.Шкільна, 1) на 13 листопада 2023 року на 08 год. 45 хв. з викликом сторін.

Як представником позивача 14 листопада 2023 року, так і відповідачем08 листопада 2023 року, до Рівненського міського суду подані заяви про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору за даною справою.

З дослідженої в судовому засіданні роздруківки про рух по особовому рахунку НОМЕР_2 по валюті 980 за період з 04.10.2021 по 13.11.2023 з якої вбачається, що 03 листопада 2023 року було проведено перерахування коштів на погашення заборгованості згідно кредитного договору №41472359 від 04.10.2021 року в розмірі 32 583,00980 грн.

Тобто, після звернення позивача до суду та винесення Рівненським міським судом Рівненської області 24 жовтня 2023 року ухвали про відкриття провадження по справі і визначення дати судового засідання 13 листопада 2023 року, відповідачем ОСОБА_1 було повністю сплачено заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що на день розгляду справи у суді у зв`язку з повним погашенням відповідачем заборгованості відсутній предмет спору тому провадження по справі підлягає закриттю.

Відповідно до ч.2 ст.255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ч.3 ст.142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила ухвалою суду в разі закриття провадження у справі, крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

За таких обставин, позивачу слід повернути з державного бюджету 2684 грн., сплаченого судового збору при зверненні до суду згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів №19 від 05.10.2023.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст.141 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 1-6 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послузі виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг),виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витратна оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Уразі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 02.07.2019 року у справі №810/795/18 зазначено про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з положеннями ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 року в справі №362/3912/18 від 31.07.2020 року у справі №301/2534/16-ц, додатковій постанові Верховного Суду від 19.11.2020 року в справі №734/2313/17.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.

Таким чином суд, розподіляючи витрати на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 3000,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки така сума, відповідає критерію розумності, співмірності та ґрунтується на вимогах закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.255,260,263,353,354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Провадження по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнення судових витрат закрити на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Повернути Акціонерному товариству «Комерційний банк «Глобус» з державного бюджету України 2684 грн. сплаченого судового збору при зверненні до суду згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів №19 від 05.10.2023.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 на користь акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус», ідентифікаційний код 35591059, м.Київ, Куренівський провулок, буд.19/5 понесені судові витрати по справі, а саме витрати на професійну правничу (правову) допомогу адвоката в розмірі 3000,00 грн.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов