ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«28» листопада 2023 року

м. Харків

справа № 621/1455/23

провадження № 22ц/818/2246/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Волобуєва О.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , представниця позивача Шевченко Д. С.,

відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», представник відповідача Захаров М. І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 29 серпня 2023 року в складі судді Бібіка О.В.

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Апеляційного суду Харківської області від 17 травня 2019 року стягнуто з нього на користь банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 28 листопада 2013 року в розмірі 5 014,14 грн, яка складається з заборгованості по сплаті кредиту 1 954,89 грн, заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом -2 559,25 грн, пені 500,00 грн. Також стягнуто судовий збір в розмірі 160,00 грн.

Зазначив, що він виконав дане судове рішення в повному обсязі, що підтверджується чеками про сплату та постановою державного виконавця про закриття виконавчого провадження.

Вказав, що у жовтні 2022 року він відкрив у Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заробітну картку, після чого у особистому кабінеті «Приват24» він дізнався про наявність у нього боргу по картці «Універсальна» в сумі 7 370,00 грн. Також з нього утримано банком з заробітної плати кошти в розмірі 6 421,82 грн.

Банк йому пояснив, що це нараховані відсотки за прострочені зобов`язання згідно угоді від 28 листопада 2013 року між ним та банком, а також те, що судове рішення не має ніякого значення і кошти були утримані згідно боргу за кредитним договором № б/н від 28 листопада 2013 року.

Просив зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» повернути ОСОБА_1 незаконно утримані кошти у розмірі 6 421,82 грн, які перерахувати на рахунок IBAN НОМЕР_1 , відкритий в Акціонерному товаристві «Сенс Банк»; припинити дію договору б/н від 28 листопада 2013 року, визнавши його недійсним, таким, що не підлягає виконанню, завдяки рішенню Апеляційного суду Харківської області від 17 травня 2019 року згідно статті 599, частині 1 статті 601, частині 2 статті 651 ЦК України.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 29 серпня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково; зобов`язано Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» повернути ОСОБА_1 безпідставно утримані грошові кошти у сумі 6 421,82 грн, які перерахувати на рахунок IBAN НОМЕР_1 в Акціонерному товаристві «Сенс Банк»; в іншій частині в задоволенні позову - відмовлено.

На вказане рішення суду Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати в частині задоволених вимог про зобов`язання банку повернути позивачу безпідставно утримані грошові кошти у сумі 6 421,82 грн та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову, в іншій частині рішення залишити без змін, вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув увагу на те, що загальна сума списаних коштів становить 4 504,29 грн. Згідно з випискою списання коштів в сумі 1 704,80 грн не відбулось на погашення картки, яка була відкрита за договором № б/н від 28 листопада 2013 року. Отже вони безпідставно включені судом до суми 6 187,19 грн, які суд зобов`язав повернути на рахунок позивача. Зазначив, що рішенням суду про часткове задоволення заборгованості не припинено дію кредитного договору від 28 листопада 2013 року і не визнано його недійсним. Дійсність і існування кредитних правовідносин сторонами не заперечується, що також встановлено судовим рішенням. Усі кошти, сплачені позивачем в рахунок погашення заборгованості за договором, розподілені банком відповідно до його умов. Вказав, що станом на 27 липня 2023 року сума заборгованості за тілом кредиту і за процентами за кредитним договором №б/н від 28 листопада 2013 року складає 2 564,34 грн. Вважав, що оскільки кредитний договір від 28 листопада 2013 року між сторонами у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, підстави для застосування до спірних правовідносин положень частини 1 статті 1212 ЦК України відсутні. Зазначив, що до позовної заяви не додано визначених законодавством доказів, якими є платіжні доручення щодо перерахування державною виконавчою службою на користь стягувача (банку) грошових коштів, а самий лише факт утримання цієї суми з доходів боржника і наявність розпоряджень державного виконавця щодо необхідності перерахування певних сум на користь стягувача, які одночасно не оформлені належним чином в повній мірі, не є підтвердженням перерахування відповідачеві і отримання ним зазначеної вище суми, яка б підлягала стягненню у порядку, передбаченому статтею 1212 ЦК України, і не виключає можливості знаходження цих грошових коштів на відповідному рахунку державної виконавчої служби.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволених позовних вимог, тому судом апеляційної інстанції в іншій частині рішення суду не переглядається.

В суді апеляційної інстанції представники кожної із сторін наполягали на своїй правовій позиції. Так, представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підтримав доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити. Представниця ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та акцентувала увагу суду на тому, що ОСОБА_1 сплатив заборгованість за кредитними зобов`язаннями та списання будь яких коштів з його рахунків поза межами кредитного договору є порушенням прав позивача, тому суд першої інстанції дійшов законного висновку щодо стягнення з відповідача безпідставно утриманих грошових коштів.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» необхідно задовольнити частково, рішення суду в оскаржуваній частині змінити.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині мотивовано тим, що вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» повернути незаконно утримані кошти в сумі 6 421,82 грн є доведеними.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05 грудня 2017 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому зазначив, що станом на 25 жовтня 2017 року він має заборгованість за кредитним договором № б/н від 28 листопада 2013 року в розмірі 52 564,62 грн, яка складається: з 1 954,89 грн - заборгованості за кредитом; 43 830,46 грн - заборгованості за процентами за користування кредитом; 3 800,00 грн - заборгованості за пенею та комісією, 500,00 грн - штрафу (фіксованої частини), 2 479,27 грн - штрафу (процентної складової).

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 07 лютого 2019 року позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 28 листопада 2013 року в розмірі 31 767,09 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 966,88 грн; в іншій частині в задоволенні позову - відмовлено (а. с. 36-40).

Постановою Харківського апеляційного суду від 17 травня 2019 року у справі № 642/6140/17 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 28 листопада 2013 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Зміївського районного суду Харківської області від 07 лютого 2019 року змінено; стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 28 листопада 2013 року у сумі 5014,14 грн, яка складається: з 1954,89 грн - заборгованості за кредитом; 2 559,25 грн - заборгованості за процентами за користування кредитом; 500,00 грн пені; в іншій частині рішення Зміївського районного суду Харківської області від 07 лютого 2019 року - залишено без змін (а.с.13,41-47).

Постановою про закінчення виконавчого провадження від 06 вересня 2019 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 643/6140/17, виданого 11 липня 2019 року Зміївським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 5 174,17 грн закінчено на підставі пункту 9 частини 1 статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», тобто борг сплачено в повному обсязі (а.с.9).

З наданих ОСОБА_1 скріншотів вбачається, що Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» з картки позивача списано для погашення боргу 4 396,54 грн, 1 704,80 грн, 85,85 грн, 70,58 грн та 164,05 грн (а.с.10-12).

Як вбачається з відповіді Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» сума заборгованості, зазначена в рішенні суду, була актуальна на момент розгляду справи. При цьому, судовий процес не зупиняє стандартну роботу договору картки «Універсальна» і нарахування відсотків. Дане рішення суду не скасовує зобов`язань ОСОБА_1 в погашенні заборгованості, взятих ним при оформленні картки. На жаль, ОСОБА_1 не виконував зобов`язань в погашенні заборгованості. Рекомендовано провести погашення заборгованості, щоб уникнути додаткових судових позовів. Заборгованість по картці «Універсальна» існує і підлягає погашенню в повному обсязі. Сума повного погашення за карткою НОМЕР_2 складає 3 255,00 грн (а.с.14).

За розрахунком заборгованості за договором від 28 листопада 2013 року станом на 30 квітня 2023 року заборгованість ОСОБА_1 становить 2 564,34 грн, що є заборгованістю з простроченими відсотками (а.с.29-34).

З виписки за договором № б/н за період з 26 листопада 2013 року по 30 червня 2023 року вбачається, що 03 липня 2019 року поповнено картку, грошовий переказ на суму 5 014,14 грн. 03 лютого 2023 року переказ з картки, грошовий переказ -4 504,29 грн (а.с.74-80).

Також з вказаної виписки вбачається, що за період з грудня 2017 року по березень 2020 року включно банком здійснені списання відсотків за прострочений кредит, списання відсотків за користування кредитним лімітом, списання штрафів та пені на загальну суму 317 610,14 грн, всього сплачено за цей же період 363 238,23 грн, що за поясненнями банку є списанням заборгованості. Також 07 березня 2023 року здійснено перерахунок згідно рішення суду в сумі 5 173,09 грн.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини (пункт перший частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).

Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За змістом частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною другої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 1050 ЦК України також передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У статтях 525, 526 ЦК України вказано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до частини першої статті 598, статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У статті 611 ЦК України зазначено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною першої статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Як вбачається з правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Матеріали справи свідчать та сторонами не заперечується, що 05 грудня 2017 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 Постановою Харківського апеляційного суду від 17 травня 2019 року у справі № 642/6140/17 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 28 листопада 2013 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Зміївського районного суду Харківської області від 07 лютого 2019 року змінено; стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 28 листопада 2013 року у сумі 5 014,14 грн, яка складається: з 1954,89 грн - заборгованості по сплаті кредиту, 2 559,25 грн - заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, 500,00 грн пені, в іншій частині рішення Зміївського районного суду Харківської області від 07 лютого 2019 року залишено без змін.

Таким чином, Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк», звернувшись до суду 05 грудня 2017 року з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в загальному розмірі 52 564,62 грн за кредитним договором від 28 листопада 2013 року використав право дострокового стягнення всієї суми кредиту.

Як вбачається з розрахунку заборгованості Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» здійснював нарахування відсотків та неустойки після дострокового стягнення всієї суми кредиту.

Тому, колегія суддів робить висновок про відсутність правових підстав нараховувати передбачені договором проценти з огляду на те, що 05 грудня 2017 року припинився строк кредитування, у зв`язку з чим право кредитора нараховувати передбачені договором проценти припинилося.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що банк, направивши до суду 05 грудня 2017 року позовну заяву про дострокове стягнення кредитної заборгованості, змінив строк дії та умови кредитного договору, а тому у Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» відсутні підстави для нарахування передбачених договором відсотків за користування кредитом поза межами строку дії кредитного договору та інших санкцій, оскільки їх нарахування законом не передбачено.

У спірних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, нараховані відсотки та неустойка після 05 грудня 2017 року не можна визнати правомірними, оскільки право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти та штрафні санкції після спливу кредитування припинилося і кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2023 року у справі № 308/3956/15-ц (провадження № 618074св22).

Виходячи з наведеного колегія суддів погоджується з правильним висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» щодо повернення незаконно утриманих коштів.

Проте, колегія суддів не погоджується з розміром цих коштів. Так, з виписки за договором № б/н вбачається, що Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» нараховувались та списувались відсотки за користування кредитом, на загальну суму 4 504,29 грн, яка і підлягає поверненню.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку щодо задоволення цієї вимоги у повному обсязі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

За таких обставин рішення суду в оскаржуваній частині підлягає зміні та зменшенню суми повернення з 6 421,82 грн до 4 504,29 грн, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задоволено частково на 70,14% (від оспорюваної суми), а ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», тому судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 150,58 грн підлягає компенсації Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381, 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 29 серпня 2023 року в оскаржуваній частині змінити, зменшивши суму повернутих ОСОБА_1 безпідставно утриманих грошових коштів з 6 421,82 грн до 4 504,29 грн.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Компенсувати Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» за рахунок держави судовий збір в розмірі 1 150, 58 грн за подачу апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю. М. Мальований

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 29 листопада 2023 року.