ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5803/23
провадження № 2/753/4147/23
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні клопотання відповідача

"29" травня 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Комаревцевої Л.В.

з секретарем Гаврилюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання відповідача про надання строку для примирення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.

У квітні 2023 року відповідачем надано заяву про надання подружжю шестимісячного строку на примирення, зважаючи на те, що у шлюбі сторони перебувають чотирнадцять років, виховують синів. Відповідач знаходиться під слідством, бажає зберегти сім`ю.

Представник позивача проти задоволення заяви заперечувала. Вказала, що відповідач багато років вчиняв психологічне та фізичне насильство відносно дружини в присутності дітей. Про примирення ніякої мови бути не може. Відтак у задоволенні клопотання просила відмовити в повному обсязі.

В судове засідання сторони не прибули. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи без участі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява відповідача про надання строку для примирення не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», передбачене ч. 1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. У випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

При цьому, суд звертає увагу, що поняття «моральні засади суспільства» діючим законодавством не визначено, а тому при вирішення питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства суд застосовує положення ст.24 Сімейного кодексу України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу.

Здійснення судом заходів до примирення подружжя, у тому числі надання сторонам строку на примирення, є правом суду, а не обов`язком.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 30.05.2019 у справі № 442/6319/16-ц та від 11.06.2019 у справі № 605/434/18.

Судом з`ясована думка позивача стосовно надання строку на примирення, однак, ОСОБА_1 наполягає на розірванні шлюбу, проти надання строку на примирення категорично заперечує.

Суд, враховує положення ст. 56 СК України, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Отже, при категоричній незгоді позивача на примирення, з огляду на пояснення позивача щодо неможливості примирення між сторонами, суд вважає, що надання такого строку на примирення буде суперечити ст. 24, 56 СК України.

Беручи до уваги заперечення позивача щодо надання строку на примирення, суд не вбачає підстав для надання строку на примирення подружжя, а тому заявлене клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.24, 55, 56, 111 СК України, ст.ст.258, 259, 260, 268, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання відповідача про надання строку для примирення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 29.05.2023.

Суддя: Комаревцева Л.В.