Дата документу 12.05.2023
Справа № 501/3122/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючої судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом ОСОБА_1

до

відповідача ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3

предмет та підстави позову: про визнання правочину дійсним,

учасники справи:

представник ОСОБА_3 адвокат Кваша М.В.,

ухвалив рішення про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним (а.с.1-2), згідно якого просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 25.06.1198 за №1/1198-00398 квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який укладений на Одеській регіональній товарній біржі між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Позов мотивований тим, що 25.06.1998 року між ОСОБА_2 та позивачем укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна №1/1998-00398, а саме двокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала продавцю на підставі договору купівлі-продажу від 08.09.1992 року, посвідченого державним нотаріусом та зареєстрованим Іллічівським БТІ 03.11.1192 року під №440, стр.93, кн.И-4.

Договір купівлі-продажу укладено на Регіональній торговій біржі в м.Одеса, вул.Дніпропетровська дорога, 120.

Квартира продана за 8200,00 грн., продавець отримав вказану суму до підписання договору.

Правочин обома сторонами повністю виконаний, продавцем була звільнена квартира та він знявся з реєстраційного обліку, передав позивачу ключі.

Позивач користується вказаною квартирою протягом 23-х років для проживання, регулярно сплачує комунальні послуги та утримує квартиру в належному стані.

На час укладення договору купівлі-продажу квартири, а ні позивач, а ні відповідач не знали, що правочин, відповідно до ст.47 ЦК України (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст.15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають, про що вказано в договорі.

В серпні 2021 року позивач звернувся в реєстраційну службу виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області із заявою про державну реєстрацію свого права власності на кв. АДРЕСА_2 .

На свою заяву він отримав рішення від 20.08.20210 «Про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень». Вказане рішення нічим не обґрунтоване в зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду за захистом свого права.

Відповідач ОСОБА_3 04.10.2022 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним, мотивуючи свою заяву тим, що 13.09.2022 з реєстру судових рішень України заявник дізнався про вказане заочне рішення, з яким вона не може погодитись, оскільки:

- її батько ОСОБА_4 помер ще ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- вона своєчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тому має бути залучена судом до участі у справі у якості правонаступника відповідача;

- суд при ухваленні рішення суду не дослідив питання реєстрації позивача, несення ним витрат на комунальні послуги, переукладення відповідних особових рахунків на себе;

- спірний договір є підробленим, на ньому відсутній реєстраційний напис БТІ, тощо.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 адвокат Кваша М.В. просив суд відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у заяві про перегляд заочного рішення.

Позивач був належним чином сповіщений про судовий розгляд справи, однак до суду не з`явився.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 07.09.2021 справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.12).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 16.09.2021 справу прийнято до свого провадження (а.с.17-18).

ОСОБА_3 04.10.2022 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним.

Ухвалою Іллічівського міського суду від 17.10.2022 заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним задоволено (а.с.129, 132-133).

Поновлено ОСОБА_3 строк для подачі заяви про скасування заочного рішення по даній цивільній справі.

Заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 13.12.2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним скасовано, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Залучено до участі у справі правонаступника відповідача ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_3 .

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що 25.06.1998 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №1/1998-00398, а саме двокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала продавцю на підставі договору купівлі-продажу від 08.09.1992 року, посвідченого державним нотаріусом та зареєстрованим Іллічівським БТІ 03.11.1992 року під №440, стр.93, кн.И-4, що підтверджується копією договору (а.с.4-5).

Договір купівлі-продажу укладено на Регіональній торговій біржі в м.Одеса, вул. Дніпропетровська дорога, 120.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією актового запису про смерть №798 від 03.11.2006 (а.с.59-60).

Іллічівською міською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу до майна померлого ОСОБА_2 №126/2007, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с.77).

ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16.03.1962 (а.с.61), копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с.72-74).

Особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_2 станом на запит адвоката (21.09.2022) відкритий на ім`я ОСОБА_2 , що підтверджується копією відповіді КП МУЖК Чорноморської міської ради (а.с.92).

Особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_2 станом на 20.09.2022, 31.12.2021, у період з 01.05.2002 по 20.09.2022 відкритий на ім`я ОСОБА_2 , що підтверджується копією відповіді КП «Чорноморськтеплоенерго» (а.с.93).

Особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_2 станом на 20.09.2022, 31.12.2021 відкритий на ім`я ОСОБА_5 , що підтверджується копією відповіді КП «Чорноморськводоканал» (а.с.94).

Згідно відповіді КП БТІ Чорноморської міської ради від 19.09.2022, станом на 29.12.2012 об`єкт нерухомого майна (квартира АДРЕСА_2 ) зареєстрований за ОСОБА_2 (а.с.95).

Судом досліджено копії інвентаризаційної справи №10916 на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.96-101).

Згідно інформації виконавчого комітету Чорноморської міської ради від 22.09.2022 (а.с.102-103):

- станом на 31.12.2012 квартира АДРЕСА_2 була зареєстрована на підставі договору купівлі-продажу №1-5069 від 08.09.1992 за реєстрованим 03.11.1992 в реєстровій книзі И-4-440-93 КП БТІ за ОСОБА_2 ;

- згідно інформаційної довідки право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано 28.01.2022 на ім`я ОСОБА_1 ;

- у квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_2 зареєстровани1 з 09.02.1971 до 17.11.2006, знятий з реєстрації у зв`язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 а/з 798;

- станом на 22.09.2022 в квартирі АДРЕСА_2 відсутня реєстрація місця проживання будь-яких осіб.

Згідно інформаційної довідки право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано 28.01.2022 на ім`я ОСОБА_1 (а.с.104-105).

ІV. Оцінка Суду.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У відповідності до п.4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року №435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Суд застосовує відповідні положення Цивільного кодексу УРСР, що діяли на момент укладення договору.

Положеннями ст.47 ЦК УРСР передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу.

Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконувала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Статтею 48 ЦК УРСР передбачено, що недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

По недійсній угоді кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах. Якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

У відповідності до вимог ст.224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 27 цього Кодексу).

Відповідно до ст.15 Закону України "Про товарну біржу" від 10.12.1991 біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

На дату укладання договору купівлі-продажу, товарні біржі в Україні реєстрували подібні договори, посилаючись на ст.ст.3, 15, 17 Закону України "Про товарні біржі".

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно в Україні визначався Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Положенням встановлено, що реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ). Реєстрація прав власності на нерухоме майно - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв`язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об`єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів, за рахунок коштів особи, що звернулася до БТІ. Обов`язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб, у тому числі іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а також територіальних громад в особі органів місцевого самоврядування.

З матеріалів справи вбачається, що 25.06.1998 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №1/1998-00398, а саме двокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала продавцю на підставі договору купівлі-продажу від 08.09.1992 року, посвідченого державним нотаріусом та зареєстрованим Іллічівським БТІ 03.11.1992 року під №440, стр.93, кн.И-4, що підтверджується копією договору (а.с.4-5).

Договір купівлі-продажу укладено на Регіональній торговій біржі в м.Одеса, вул. Дніпропетровська дорога, 120.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією актового запису про смерть №798 від 03.11.2006 (а.с.59-60).

Іллічівською міською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу до майна померлого ОСОБА_2 №126/2007, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с.77).

ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16.03.1962 (а.с.61), копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с.72-74).

Особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_2 станом на запит адвоката (21.09.2022) відкритий на ім`я ОСОБА_2 , що підтверджується копією відповіді КП МУЖК Чорноморської міської ради (а.с.92).

Особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_2 станом на 20.09.2022, 31.12.2021, у період з 01.05.2002 по 20.09.2022 відкритий на ім`я ОСОБА_2 , що підтверджується копією відповіді КП «Чорноморськтеплоенерго» (а.с.93).

Особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_2 станом на 20.09.2022, 31.12.2021 відкритий на ім`я ОСОБА_5 , що підтверджується копією відповіді КП «Чорноморськводоканал» (а.с.94).

Згідно відповіді КП БТІ Чорноморської міської ради від 19.09.2022, станом на 29.12.2012 об`єкт нерухомого майна (квартира АДРЕСА_2 ) зареєстрований за ОСОБА_2 (а.с.95).

Судом досліджено копії інвентаризаційної справи №10916 на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.96-101).

Разом з тим судом встановлено, що в матеріалах інвентаризаційної справи, дослідженої у судовому засіданні відсутні дані про реєстраційний номер об`єкта нерухомості (відсутні дані щодо дати та реєстраційного номеру в реєстровій книзі), відомості про власника.

Також в реєстраційній справі відсутні належні докази, які б підтверджували право власності ОСОБА_1 на спірний об`єкт нерухомості.

Також, судом встановлено, що:

- у квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_2 зареєстрований з 09.02.1971 до 17.11.2006, знятий з реєстрації у зв`язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 а/з 798;

- станом на 22.09.2022 в квартирі АДРЕСА_2 відсутня реєстрація місця проживання будь-яких осіб.

Згідно інформаційної довідки право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано 28.01.2022 на ім`я ОСОБА_1 (а.с.104-105).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що знала ОСОБА_2 понад 38 років, він помер у 2006 році, ОСОБА_7 не знає та ніколи не бачила, вважає, що укладення спірного договору відбулось «задніми числами».

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 знає з 2004 року, вони були друзями. Весь час свого життя до своєї смерті ОСОБА_2 проживав у спірній квартирі, платив за комунальні послуги. ОСОБА_7 не знає та ніколи не бачила. ОСОБА_2 говорив, що єдиною його спадкоємицею є його донька ОСОБА_8 , жодної мови про укладення біржового договору з боку померлого не було. Після смерті ОСОБА_2 з 2006 по 2013 рік у спірній квартирі проживала сама свідок за домовленістю з родичами (укладено усний договір найму), сплачувала кошти за комунальні послуги, вживала необхідних заходів для збереження приміщення квартири та майна, яке в ній знаходилось, кошти за оренду квартири свідок перераховувала міжнародним зв`язком на адресу доньки померлого ОСОБА_2 - ОСОБА_8 . Особові рахунки на обслуговування спірної квартири відкриті на ім`я свідка ОСОБА_5 . З 2013 року у спірній квартирі на підставі договору найму проживала ОСОБА_9 .

Обставини відкриття особового рахунку на квартиру АДРЕСА_2 ім`я свідка ОСОБА_5 підтверджується копією відповіді КП «Чорноморськводоканал» (а.с.94).

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 знала з дитинства, оскільки його донька ОСОБА_8 є її подругою, вони разом ходили в школу, в спірній квартирі сім`я проживала з 1969 року. ОСОБА_2 проживав в спірній квартирі до 2006 року, потім квартиру здавали в оренду, ніколи не чула про намір ОСОБА_2 продати спірну квартиру.

Враховуючи вищенаведені обставини, а також те, що суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 взагалі мав право розпоряджатися спірним об`єктом нерухомості та право власності позивача на нерухоме майно не зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Таке рішення суду буде відповідати вимогам Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме ст. 6 (право на справедливий суд), ст.13 (право на ефективний засіб юридичного захисту відповідача від неправомірних вимог позивача), ст.17 (заборона зловживання правами передбаченими цією Конвенцією), ст.1 Протоколу 1 (захист власності, право мирно володіти своїм майном).

Крім того, відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

З цих підстав, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 158, 258-259, 263 Цивільного-процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 про визнання дійсним договору-купівлі продажу нерухомого майна від 25.06.1998 за №1/1998/00398 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко