"30" листопада 2023 р.
Справа № 642/2554/23
Провадження № 2/642/727/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року Ленінський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Вікторова В.В.,

за участю секретаря Шнайдер Д.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Харківської міської ради, Солоницівської селищної ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_4 - адвокат Рижков І.П. звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради, в якому просив встановити факт його постійного безспосереднього проживання зі спадкодавцем, батьком ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з травня 2020 року і до часу відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На час смерті вона проживала за адресою: АДРЕСА_1 . На час відкриття спадщини після її смерті до кола спадкоємців першої черги за законом належали її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та її чоловік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .. До складу спадщини входив житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 28,5кв.м., який належав спадкодавцю на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 03.10.1988 Другою Харківською державною нотаріальною конторою.

На час відкриття спадщини з ОСОБА_6 проживав її чоловік, ОСОБА_5 , який протягом шести місяців після відкриття спадщини заяви про відмову від спадщини не подавав, а тому він вважається таким, що прийняв спадщину. Позивач ОСОБА_3 протягом шести місяців після відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини не подавав.

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер батько позивача- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .. На час смерті він проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Ще за життя ОСОБА_5 склав заповіт від 29.04.2015, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ключніковою В.О., згідно з яким усе своє майно заповів своєму синові- позивачу. До складу спадкового майна входять: житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 28,5кв.м.; 1/3 частина житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_2 .

Позивач у визначений законом шестимісний строк після відкриття спадщини не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого вважається таким, що не прийняв спадщину. Позивач стверджує, що тривалий час його батьки важко хворіли та потребували постійного догляду, у зв`язку з чим після 16.05.2020 року він переїхав жити до батьків за адресою: АДРЕСА_1 , та на час відкриття спадщини, проживав зі спадкодавцем за вказаною адресою. У 2023 році позивач звернувся до приватного нотаріуса ХМНО Колісника Ю.О. з питання видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, але йому було відмовлено у зв`язку з пропуском шестимісячного строку.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 22.05.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 25.05.2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

До початку підготовчого судового засідання до суду від представника відповідача Харківської міської ради Бабак О.В надійшла заява про направлення справи за підсудністю до Дергачівського районного суду Харківської області.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 20.07.2023 року у задоволенні заяви представника відповідача Харківської міської ради Бабак О.В. про направлення справи за підсудністю, відмовлено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 20.07.2023 року закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду по суті, задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків.

20.09.2023 представником відповідача ОСОБА_2 надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач у задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до Харківської міської ради просила поновити пропущений строк на подання відзиву на позов та відмовити у задоволенні позовних вимог в зв`язку з недоведеністю.

В обґрунтування відзиву на позовну заяву представник відповідача зазначає, що позивачем ОСОБА_3 не надано доказів спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Надані до суду квитанції про сплату комунальних послуг та витрат на поховання підтверджують лише обставину того, що позивачем надавалась допомога спадкодавцеві. Надані суду медичні довідки також не підтверджують факту постійного спільного проживання позивача зі спадкодавцем.

Представник позивача ОСОБА_3 адвокат Рижков І.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на доводи викладені у відзиві на позов, просила в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи - Солоницівської селищної ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволеня позову за умови доведення позову позивачем у суді.

20.03.2023 судом, не виходячи до нарадчої кімнати, постановлено про поновлення відповідачу строку на подання відзиву на позовну заяву.

Суд, з`ясувавши правові позиції учасників судового розгляду та обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, вислухавши показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерті серії НОМЕР_1 від 10.09.2012р. (а.с.31), . На час смерті вона проживала за адресою: АДРЕСА_1 . До складу спадщини після її смерті входив житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 28,5кв.м., який належав спадкодавцю на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 03.10.1988 Другою Харківською державною нотаріальною конторою (а.с.16-17). На час відкриття спадщини після її смерті до кола спадкоємців першої черги за законом належали її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та її чоловік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ..

Ще за життя ОСОБА_6 склала 29.01.2015 року заповіт на все своє майно на ім`я позивача ОСОБА_3 , який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ключніковою В.О. за реєстровим №165, про що зазначено в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.05.2023 року №72/02-31 (а.с.11).

Позивач ОСОБА_3 протягом шести місяців після відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини не подавав. На час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 . з ОСОБА_6 проживав її чоловік, ОСОБА_5 , який прийняв спадщину на все майно, що належало померлій ОСОБА_6 , в тому числі на житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , але помер не оформивши своїх спадкових прав.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 25.01.2022 року батько позивача- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 34).

Позивач ОСОБА_3 є сином померлого ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 27.12.1991року (а.с.21), та спадкоємцем першої черги за законом на майно померлого батька. Інших спадкоємців немає.

Ще за життя ОСОБА_5 склав заповіт від 29.04.2015, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ключніковою В.О., реєстровий №164, згідно з яким усе своє майно заповів своєму синові- позивачу (а.с. 35).

Відповідно до рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 11.08.2008 року ОСОБА_5 належить 1/3 частину будинку з надвірними будівлями, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.18-19).

Після смерті ОСОБА_5 до складу спадкового майна входять: житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 28,5кв.м.; 1/3 частина житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_2 .

Позивач у визначений законом шестимісячний строк після відкриття спадщини не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Постановою приватного нотаріуса ХМНО Колісника Ю.О. №24/02-31 від 10.02.2023р. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований: АДРЕСА_3 у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с. 12-13)

Постановою приватного нотаріуса ХМНО Колісника Ю.О. №72/02-31 від 11.05.2023р. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований: АДРЕСА_1 , у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с. 11).

Позивач стверджує, що тривалий час його батьки важко хворіли та потребували постійного догляду, у зв`язку з чим після 16.05.2020 року він переїхав жити до батьків за адресою: АДРЕСА_1 , та на час відкриття спадщини, проживав зі спадкодавцем за вказаною адресою.

Відповідно до листа адміністрації КНП «Міська клінічна лікарня №24» ОСОБА_11 , 1960р.н., інвалід ІІ групи, хворіла на ряд хронічних захворювань, знаходилась під наглядом фахівців КНП «Міська поліклініка №24» ХМР, пройшла стаціонарне лікування в період з 13.03.2008 року по 02.04.2008 року в КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещінінова» з приводу геморагічного інсульту в лівій півкулі головного мозку з правобічним геміпарезом, моторною афазією, гіпертонічної хвороби ІІІ ст. В період 16.05.2008 по 31.05.2008, з 04.12.2008 по 18.12.2008, з 18.03.2011 по 01.04.2011, з 14.08.2012 по 27.08.2012, з 12.08.2013 по 23.08.2013, з 10.09.2014 по 20.09.2014, з 20.08.2015 по 29.08.2015 пройшла стаціонарне лікування в неврологічному відділені КЗОЗ «Міська клінічна лікарня №7» приводу транзиторної ішемічної атаки у вертебро-базилярному басейні, наслідків геморагічного інсульту в лівій півкулі головного мозку з правобічним геміпарезом, моторною афазією, гіпертонічної хвороби ІІІ ст. З 17.05.2020р. по 03.06.2020 пройшла стаціонарне лікування в КНП «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещінінова» з приводу повторного ішемічного інсульту в лівій півкулі головного мозку з правобічною геміплегією, сенсомоторною афазією. ОСОБА_6 померла вдома ІНФОРМАЦІЯ_7

ОСОБА_12 , 1954р.н., теж хворів та знаходився під наглядом фахівців КНП «Міська клінічна поліклініка №24» ХМР з приводу гіпертонічної хвороби серця ІІст., 2ст., ризик 3, ішемічної хвороби серця, СН ІІ А ст., дисциркуляторної енцефалопатії ІІ-ІІІст., з вестибуло-атактичним та лікворно-гіпертензивним синдромами, церебрального атеросклерозу, цукрового діабету ІІ типу. ОСОБА_5 помер вдома ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Витрати, пов`язані з похованням матері і батька, повністю ніс позивач ОСОБА_3 (а.с.30,а.с. 32-33).

Згідно копій квитанції позивачем здійснено оплату комунальних послуг за період з листопада 2020 року по грудень 2021 року (а.с.42-58).

Відповідно до витягу з будинкової книги на буд. АДРЕСА_1 позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 був зареєстрований за вказаною адресою за досягненням 16 річного віку, та знятий з реєстрації 06.11.2012 року (а.с.29).

Згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_3 з 15.11.2012 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с. 39).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 підтвердити, що ОСОБА_3 у період з 2020 по 2022 р.р. постійно проживав разом з батьками за адресою: АДРЕСА_1 ., вів з ними спільне господарство, купував ліки для батьків, які хворіли, сплачував комунальні послуги. Після смерті батьків продовжує проживати за вказаною адресою.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Аналізуючи вказані норми, слід дійти висновку про те, що для підтвердження факту прийняття спадщини особі, яка не подала таку заяву в нотаріальну контору, необхідно доводити саме обставини, що підтверджують факт спільного постійного проживання із спадкодавцем на момент смерті.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена.

Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Відповідно до правового висновку, висловленого у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

В той же час, у постанові від 28 квітня 2021 року, справа № 204/2707/19, Верховний Суд зазначив, що для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, оскільки проживав разом із спадкодавцем, проживання має бути фактичним.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 360/2312/16-ц, ВС зазначив, відповідно до п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом МЮ України від 03 березня 2004 року № 20/5, у редакції чинній на час відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкоємцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка ЖЕО, правління житлового - будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкоємцем, копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини, реєстраційний напис у паспорті спадкоємця про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

За змістом ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 , 1954р.н., помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , то відповідно для встановлення факту постійного проживання із ним позивача необхідно довести обставину такого проживання впродовж не менше ніж 183 дні до дати його смерті.

Разом з тим, в ході судового розгляду такої обставини встановлено не було, оскільки суду на її підтвердження жодних належних та допустимих доказів надано не було.

Суд вважає, що виключно лише показів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , вочевидь недостатньо для підтвердження фактів спільного проживання ОСОБА_3 зі спадкодавцем ОСОБА_5 і ведення ними спільного господарства.

Слід відмітити, що надання заявником спадкодавцю допомоги при житті та здійснення його поховання не свідчить про його постійне проживання разом із ним.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За вказаних обставин, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 у зв`язку з недоведеністю позовних вимог та безпідставністю за наведених вище підстав.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок позивача.

На підставі ст.ст. 293, 315-319 ЦПК України, суд керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Харківської міської ради, Солоницівської селищної ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду, протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 30.11.2023 року.

Суддя В.В. Вікторов