1Справа № 335/8162/23 2/335/3146/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Безштанківської К.О., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Гавриленко А.О. , розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про визнання права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом та зобов`язання нарахувати та виплатити недоотриману спадщину у вигляді недоотриманої пенсії,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення недоотриманої пенсії.

Позовні вимоги, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідусь Позивача ОСОБА_4 (1938 року народження). На момент його смерті в нього була нарахована, але не виплачена пенсія за період 01.01.2015 року по 14.03.2022 року, яку він не мав змоги отримати у зв`язку із воєнними діями.

11 квітня 2023 року державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Василевською О.А. Позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом та недотриману пенсію у сумі 189 761 грн 49 коп.

Проте вказана сума є неповною, адже порахована лише за останні три роки до дати звернення за отриманням пенсії, що є порушенням майнових прав Позивача.

12 квітня 2023 року Позивач подав пакет документів для отримання невиплаченої пенсії. Документи були прийняті на підставі розписки-повідомлення від 12.04.2023 № 4445, проте кошти виплачені не були.

Позивачем було подано звернення до ГУ Пенсійного фонду України в Запорізькій області з проханням надати довідку про розмір недотриманої пенсії ОСОБА_7 за період з 01.01.2015 року по 14.03.2022 року та виплатити недотриману пенсію. Проте у своїй відповіді Відповідач відмовив у наданні такої інформації та виплаті коштів.

Із системного аналізу норм права вбачається, що суми пенсії, неодержані померлим за життя, передаються членам його сім`ї у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

При цьому, норми ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які увійшли до складу спадщини.

Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, то сума недоотриманої пенсії померлого, що належала йому за життя і залишилась недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини. Тому, позивач, прийнявши спадщину від померлого дідуся, має право на отримання всієї суми недоотриманої пенсії.

Отже, правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною нормою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без урахування норм статті 46 цього Закону.

Тому вважаємо, що відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав Позивача, як члена сім`ї померлого пенсіонера, на отримання невиплаченої за життя його дідуся пенсії.

Позивач має право на отримання всієї належної суми пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, і спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом, без будь-яких обмежень. Аналогічна правова позиція висловлена у рішенні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі № 335/1498/23, яке залишено без змін Постановою Запорізького апеляційного суду від 16.08.2023 року.Також близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2022 у справі № 243/13575/19.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст. 328, 1216-1218, 1227 ЦК України, ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 116, 175-177 ЦПК України, просив суд, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, визнати за ОСОБА_3 право власності на недоотриману пенсію у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01.01.2015 року по 14.03.2022 у порядку спадкування за законом. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати і виплатити ОСОБА_3 недоотриману за життя ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсію за період з 01.01.2015 року по 14.03.2022 року.

Ухвалою суду від 01.09.2023 року (справа № 335/8162/23 2-з/335/88/2023) клопотання позивача про витребування доказів до подання позовної заяви - задоволено. Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області розрахунок суми невиплаченої за життя пенсії ОСОБА_4 з 01.01.02015 року по 14.03.2022 року.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.09.2023 року відкрито провадження по справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

20.09.2023 року на виконання ухвали про забезпечення доказів до подання позову від відповідача надійшла заява про виконання ухвали суду та надано суду довідку про нараховану пенсію ОСОБА_4 за період з 11.04.2020 по 31.03.2022 та інформацію про неможливість надати до суду розрахунок суми невиплаченої за життя пенсії ОСОБА_4 з 01.01.2015 по 10.04.2022 року. Згідно інформації додатково зазначено, що ОСОБА_4 перебував на обліку в ГУПФУ в Запорізькій області як внутрішньо переміщена особа. Виплату пенсії ОСОБА_4 призупинено з01.05.2015 року у зв`язку із відсутністю інформації щодо реєстрації в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб. Остання виплата пенсії ОСОБА_4 проведена у січні 2015 року в сумі 2458 грн. 43 коп. У зв`язку із тим, що пенсіонеру ОСОБА_4 у період з 01.02.2015 року по 31.03.2022 року пенсія не нараховувалася та не виплачувалася, так як за життя він за поновленням пенсії не звертався, управління позбавлено можливості надати до суду розрахунок суми невиплаченої пенсії з 01.02.2015 року по 10.04.2020 року.

17.10.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Згідно відзиву відповідач у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що ГУ ПФУ в Запорізькій області позов не визнає у зв`язку із таким. По суті спору Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не погоджується з викладеними в позовній заяві вимогами та вважає, що дії Управління є правомірними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, виходячи з наступного. Порядок виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера встановлено статтею 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV).Відповідно до вимог ч. 1 ст. 52 Закону № 1058-IV сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст.52 Закону № 1058-IV члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Частиною 3 ст. 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що у разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Згідно з вимогами пункту 2.26 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 р. № 22-1, для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника.

Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Отже, розмір недоотриманої пенсії розраховується з дня звернення спадкоємця із заявою та виплачується не більше ніж за три роки.

Позивач звернувся до Управління у липні 2023 року із заявою про виплату недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_4 , надавши копію свідоцтва про смерть, копію паспорту, оригінал свідоцтва про право на спадщину за законом.

З свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 11.04.2023 року спадкова справа №7/2023 зареєстрованого в реєстрі за №3-199, державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Василевською О.А., вбачається, що спадщина складається з недоотриманої пенсії у розмірі 189761, 49 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" ( з урахуванням змін, внесених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №788, далі - Постанова 637) передбачено, що суми пенсії, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачується на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 року №1165 "Про затвердження Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплаченим за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України від 20.10.2014 року №1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Порядок) від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєструвати місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території", затверджено порядок, відповідно до якого в подальшому буде вирішуватись питання виплати пенсії за минулий період.

Згідно із Порядком розмір пенсійної виплати за минулий період отримувачам визначається в сумі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється пенсійна виплата за минулий період, але не може бути більшим від належної до виплати отримувачу суми, що обліковується в переліку отримувачів.

Пенсійні виплати проводитимуться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів Державного бюджету України на відповідний рік. Таким чином, розрахована сума недоотриманої пенсії буде проведена в межах відповідного фінансового ресурсу у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 року№1165.

На підставі вищевикладеного, та керуючись нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», положеннями ЦК,ЦПК України,: У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом відмовити в повному обсязі.

02.11.2023 року з огляду на неможливість отримання розміру пенсії спадкодавця до закінчення підготовчого провадження позивач подав до суду заяву про зміну предмета позову, в якій просив суд просив суд, визнати за ОСОБА_3 право власності на недоотриману пенсію у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01.01.2015 року по 14.03.2022 у порядку спадкування за законом. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати і виплатити ОСОБА_3 недоотриману за життя ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсію за період з 01.01.2015 року по 14.03.2022 року. Також надано копію оновленої позовної заяви з доказами направлення її відповідачу.

Ухвалою суду від 02.11.2023 року прийнято заяву ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_1 про зміну предмету позовних вимог. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

20.11.2023 від Головного управління ПФУ в Запорізькій області надійшли додаткові пояснення, в яких Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, ознайомившись із заявою про зміну предмету позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення недоотриманої спадщини у вигляді недоотриманої пенсії вважає, що уточнені позовні вимоги не можуть бути задоволені з наступних підстав. Стосовно порядку виплати/стягнення сум недоотриманої пенсії. Позивачем в заяві про зміну позовних вимог зазначено: «...зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати і виплатити ОСОБА_3 недоотриману за життя ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсію за період з 01.01.2015 року по 14.03.2022 року.»Остання виплата пенсії ОСОБА_4 проведена у січні 2015 року в сумі 2458 грн.43 коп..Виплату пенсії ОСОБА_4 було призупинено з 01.02.2015 року у зв`язку з відсутністю інформації щодо реєстрації в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб.Як було зазначено вище, за січень 2015 року пенсія вже була виплачена, а також оскільки сума пенсії виплачується по місяць смерті, отже періодом недоотриманої пенсії має бути з 01.02.2015 по 31.03.2022 року. Рішення судів про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства в порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного чи місцевого бюджетів).Таким чином, саме стягнення коштів за період з 11.04.2020 по 31.03.2022 (оскільки за цей період суми вже були нараховані, а також розпочато дії щодо виплати цих сум), а не нарахування та виплата коштів (як зазначив позивач у своїй заяві про зміну предмету позовних вимог) є єдиною гарантією виконання рішення суду та отримання позивачем нарахованих сум. Стосовно сум недоотриманої пенсії, які входять до складу спадщини. Так як позивач, який є спадкоємцем недоотриманої пенсії, 12.04.2023 звернувся до відповідача із заявою про її виплату, свідоцтвом про право на спадщину за законом та іншими необхідним документами, то сума недоотриманої пенсії відповідно до Закону№ 1058 за період з 11.04.2020 по 31.03.2022 (по дату смерті) та склала 180 560,57 грн. (розмір суми визначено за 3 роки до дня звернення спадкоємиці із заявою). У зв`язку з тим, що на день смерті ОСОБА_4 виплату пенсії було припинено, пенсія з 01.02.2015 не нараховувалась, тому розмір недоотриманої пенсії визначається відповідачем у відповідності до частини 1 статті 46 Закону України після звернення позивача з заявою про її отримання. ОСОБА_4 з моменту припинення нарахування пенсії, тобто з 01.02.2015 по день смерті, не звертався до відповідача із заявою про поновлення соціальних виплат, тому за період з 01.02.2015 по 10.04.2020 року управління їх не нараховувало.

Так як, ОСОБА_4 у період з 01.02.2015 по 10.04.2020 нарахування та виплата пенсії не проводились, а він за її поновленням до управління не звертався, тому підстав для їх нарахування та виплати спадкоємцю померлого не має.

Таким чином, підстави для виплати не нарахованої та неотриманої пенсії ОСОБА_6 за період з 01.02.2015 по 10.04.2020 у позивача відсутні, оскільки пенсія за вказаний період не нараховувалась. Відповідач просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі і наполягає на його задоволенні на підставах, що зазначені у позовній заяві з урахуванням заяви про зміну предмету позову.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечує, з підставах, які зазначені у відзиві на позов та додаткових поясненнях. Додатково наголосила, що за січень 2015 року пенсія пенсіонером була отримана, про що повідомлено відповідачем під час надання відповіді на ухвалу суду про забезпечення доказів до подання позову.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами, право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1227ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

ВС у постанові від 23.02.2022 у справі № 428/10113/20 вказав таке: «Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що:

- цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченоїЦК Українипроцедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно достатті 1227 ЦК Українине поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положеньстатті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями ЗУ «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Положення частин другої, третьої ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину».

Також у вказаній постанові ВС від 23.02.2022 у справі № 428/10113/20 надав оцінку неправомірній відмові відповідача у справі обрахувати розмір пенсії спадкодавця за період, більший ніж 3 роки з дати звернення спадкоємців.

За правилами ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно зі ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам,, сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи неї проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь- яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідусь Позивача ОСОБА_4 (1938 року народження).

ОСОБА_4 перебував на обліку у відповідача ГУПФУ в Запорізькій області як внутрішньо переміщена особа та отримував пенсію за віком.

Нарахування та виплата пенсії відповідачем здійснювалася по січень 2015 року .

Остання виплата пенсії ОСОБА_4 проведена у січні 2015 року в сумі 2458 грн.43 коп.

Виплату пенсії ОСОБА_4 було призупинено з 01.02.2015 року у зв`язку з відсутністю інформації щодо реєстрації в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб.

ОСОБА_4 за період з 01.02.2015 по 31.03.2022 пенсія не нараховувалася і виплата пенсії не проводилось, припинення нарахування пенсії здійснено з 01.02.2015 року.

ОСОБА_3 у встановлений законом строк подав заяву про вступ у спадщину після смерті ОСОБА_4 .

Отже, позивач, як спадкоємець за законом, який в установленому законом порядку прийняв спадщину після смерті діда, має право на отримання нарахованої, але не отриманої ОСОБА_4 за життя пенсії.

На запит державного нотаріуса Василевської О.А. П`ятої київської державної нотаріальної контори від 10.01.2023 року, щодо суми недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_4 , відповідачем було надано довідку, де зазначено, що сума недоотриманої пенсії за період з 27.02.2020 по 31.03.2022 року складає 189 761,49 грн (розмір суми визначено за 3 роки до дня звернення нотаріуса з запитом).

11 квітня 2023 року державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Василевською О.А. Позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом та недотриману пенсію у сумі 189 761 грн 49 коп.

12.04.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про її виплату, свідоцтвом про право на спадщину за законом та іншими необхідним документами, то сума недоотриманої пенсії відповідно до Закону№ 1058 за період з 11.04.2020 по 31.03.2022 (по дату смерті) та склала 180 560,57 грн. (розмір суми визначено за 3 роки до дня звернення спадкоємиці із заявою).

Документи були прийняті на підставі розписки-повідомлення від 12.04.2023 № 4445, проте кошти виплачені не були.

У зв`язку з тим, що на день смерті ОСОБА_4 виплату пенсії було припинено, пенсія з 01.02.2015 не нараховувалась, тому розмір недоотриманої пенсії визначався відповідачем у відповідності до частини 1 статті 46 Закону України після звернення позивача з заявою про її отримання. За період з 01.02.2015 по 10.04.2020 року управління їх не нараховувало.

Отже, відповідач у довідці обмежив розмір спадщини з урахуванням трирічного терміну, який передбачений ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивачем було подано звернення до ГУ Пенсійного фонду України в Запорізькій області з проханням надати довідку про розмір недотриманої пенсії ОСОБА_4 за період з 01.01.2015 року по 14.03.2022 року та виплатити недотриману пенсію. Проте у своїй відповіді Відповідач відмовив у наданні такої інформації та виплаті коштів.

На частку недоотриманої пенсії ОСОБА_4 з 01.02.2015р. до 14.03.2022 р відповідачем відомості нотаріусу не надано, і у зв`язку з тим, що сума недоотриманої за життя ОСОБА_4 пенсії є спірною, а тому нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво, оскільки відповідно до п. 4.14. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012№ 296/5із змінами та доповненнями при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє, крім іншого, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину.

Оскільки відповідач не визнає наявність у нього заборгованості перед померлим з огляду на вимоги ст. 46 Закону № 1058, спірну заборгованість не включив до наданих нотаріусу відомостей для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, то вказане унеможливлює виконання нотаріусом повноважень по видачі такого свідоцтва.

Таким чином, суд вважає, що право позивач на отримання недоотриманої пенсії після смерті діда відповідачем порушено і підлягає судовому захисту, у позивача відсутня інша можливість захистити порушене право.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Посилання відповідача у відзиві, що померлий за життя не виявив бажання поновити йому пенсію та не звертався з відповідною заявою до відповідача і пенсія не отримана з вини пенсіонера, не заслуговують на увагу з огляду на вищенаведене.

Згідно відзиву відповідача вбачається, що у період з 01.02.2015 по день смерті нарахування та виплати пенсії не проводилось. Рішення стосовно припинення виплати пенсії за цей період суду не надано.

Вищенаведені положення законодавства з урахуванням сталої судової практики у спірних правовідносинах свідчать про те, що спадкодавець ОСОБА_4 мав право на нарахування та виплату пенсії за вищезазначений період незалежно від звернення до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області та надання чи не надання нової довідки внутрішньо переміщеної особи, чи не підтвердження місця фактичного проживання.

Отже, підстав для припинення нарахування належної померлому ОСОБА_4 пенсії не існувало і припинення виплат не впливає на спадкування, адже до спадкової маси належать суми всієї недоотриманої пенсії ОСОБА_4 з 01.02.2015 по 14.03.2022 рр.

Крім того, саме позивачу видане нотаріусом свідоцтво про право на спадщину на частину недоотриманої пенсії, а, отже, він є таким, що прийняв спадщину в цілому (ч. 2 ст. 1268 ЦК України).

Отже, і спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2022 у справі № 243/13575/19.

Згідно зі статтею49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється у разі смерті пенсіонера. Рішення стосовно припинення виплати пенсії на інших підставах суду не надано.

Крім того, відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-УИ "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 18.01.2018 № 2268-VIII "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.

Жодним нормативно правовим актом та/або законом України не визначено такої підстави для припинення нарахування пенсії, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо перемішеної особи, не підтвердження місця Фактичного проживання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18), постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц (провадження № 61-34175св18) та у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц (провадження № 61-6270св18) зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Верховний Суд у рішенні від 03.05.2018 у зразковій справі № 805/402/18, вказав, що «припиняючи нарахування та виплату позивачеві пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об`єктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії не ґрунтується на Законі. Встановлення судом незаконності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено».

Отже, не може бути припинена пенсія за інших підстав, ніж передбачено законами України, таким чином, відповідач порушив вимоги законодавства щодо соціального захисту в питанні припинення виплати пенсії.

Позовні вимоги не стосуються оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання особою пенсійних виплат. Позивач мотивує позовну заяву порушенням приписів цивільного законодавства та права власності на успадковані кошти. Предметом позовних вимог є зобов`язання відповідача виплатити позивачу нараховані, але не отримані спадкодавцем за життя суми пенсії, що ввійшли до складу спадщини. Вказані вимоги є майновими. Тому спір розглянуто за правилами цивільного судочинства.Вказані висновки відповідають висновкам Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц, від 3 квітня 2019 року у справі № 808/1346/18 і від 26 червня 2019 року у справі № 284/252/17.

Позивачем до подання позову до суду як самостійно, так і в судовому порядку шляхом забезпечення доказів витребувалися у відповідача дані щодо розміру пенсії пенсіонера ОСОБА_4 у спірний період, проте інформація про розмір такої пенсії надана суду не була, з підстав її не нарахування відповідачем у вказаний період.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання права власності позивача на недоотриману у зв`язку зі смертю пенсію ОСОБА_4 за період з 01.02.2015р. до 14.03.2022 р у порядку спадкування за законом, а відтак вказані вимоги є обґрунтованими.

Щодо посилання відповідача про тотожність справ цього позивача до відповідача зокрема зі справами, що були предметом розгляду Верховним Судом у постановах від 26.02.2020 у справі № 243/2404/19-ц (провадження № 61-20134св19), від 14.04.2020 року у справі № 431/6232/16-ц (провадження № 61-17311св19), від 09.12.2020 року у справі № 243/9613/19-ц (провадження № 61-7355св20), то суд зазначає, що за позицією ВС, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. А тому, нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. Отже, підстави позову в наведених відповідачем справах та у цій справі не є ідентичними, оскільки спір між сторонами у справах виник з різних підстав.

З огляду на вищенаведене, зважаючи на принцип захисту легітимних очікувань особи та на однин з загальновизнаних способів захисту прав особи в національному законодавстві України, який полягає в примусовому виконанні обов`язку в натурі, судом встановлено порушення прав позивача щодо отримання спадщини після померлого діда і приходить до висновку, виходячи із меж заявлених вимог, що його право підлягає захисту саме у спосіб визнання за ОСОБА_3 права власності на недоотриману пенсію у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01.02.2015 року по 14.03.2022 року (межі заявлених вимог) в порядку спадкування за законом. та зобов`язання Головне Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати і виплатити ОСОБА_3 недоотриману за життя ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсію за період з 01.02.2015 року по 14.03.2022 року.

При цьому з огляду на ті обставини, що пенсійні виплати ОСОБА_4 за січень 2015 року у розмірі 2458,43 грн. виплачені пенсіонеру у січні 2015 року, то ці пенсійні виплати не увійшли до складу спадщини, а відтак підстав для визнання права власності в порядку спадкування за законом на пенсію за січень 2015 року, яка не є недоотриманою, оскільки отримана пенсіонером за життя, та зобов`язати її нарахувати за січень 2015 року і виплатити спадкоємцеві пенсіонера, суд не встановив.

З огляду на вказане, суд визнає за ОСОБА_3 право власності на недоотриману пенсію у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку спадкування за законом року та зобов`язує відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_3 недоотриману за життя ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсію за період з 01.02.2015 року по 14.03.2022 року, а не за період з 01.01.2015 року по 14.03.2022 року, як про це просив позивач,а позов задовольняє частково.

Керуючись ст. ст. 2,4,5,81,89,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про визнання права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом та зобов`язання нарахувати та виплатити недоотриману спадщину у вигляді недоотриманої пенсії, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 ) право власності на недоотриману пенсію у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01.02.2015 року по 14.03.2022 року в порядку спадкування за законом.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (місцезнаходження: 69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б ) нарахувати і виплатити ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 ) недоотриману за життя ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсію за період з 01.02.2015 року по 14.03.2022 року

В решті частині вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на його апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених уч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 )

Представник позивача: ОСОБА_1 , тел. НОМЕР_2

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, ідентифікаційний код 20490012, адреса: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б

Повне судове рішення складено 29.11.2023 року

Суддя Ю.В Апаллонова