Номер провадження: 22-ц/813/3486/23
Головуючий у першій інстанції Маркарова С. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2021 року у складі судді Маркарової С.В.,

встановив:

В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення коштів.

Позов мотивований тим, що позивач є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк», має карткові рахунки. 13, 14 квітня 2019 року у м. Кишинів (республіка Молдова) з його валютних рахунків без його участі через банкомат були зняті 16 950 євро та 2 984 дол. США готівкових коштів. Позивач стверджував, що зазначені транзакції він не ініціював, знаходився в Україні. 16 квітня 2019 року, дізнавшись через систему «Приват 24» про безпідставне зняття грошових коштів, він через банк заблокував картки. 18 квітня 2019 року ОСОБА_1 направив в банк лист з проханням поставити картки до СТОП-листа платіжної системи. 24 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до органів поліції з заявою про вчинення злочину. 15 травня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» листом відмовив позивачу у поверненні безпідставно знятих з рахунків коштів. ОСОБА_1 просив стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь 16 950 євро та 2 984 дол. США.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 16 950 євро та 2 984 дол. США.

Не погоджуючись з рішенням суду, АТ «КБ «ПриватБанк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що кошти було знято з використанням карток у банкоматах та супроводжувалось коректним введенням ПІН-коду. В даному випадку спірні транзакції вчинені із фізичним пред`явленням платіжної картки із введенням коректного ПІН-коду у банкоматі, що вбачається із виписки (первинного документу), а також не спростовано позивачем. Позивач не дотримався встановленого нормами законодавства та договору обов`язку зберігати належним чином свій електронний платіжний засіб платіжну карту, а також не повідомив Банк своєчасно, у передбачений договором спосіб, про втрату такого засобу та вчинення спірних операцій, які вчиненні через банкомат, з фізичним пред`явленням платіжної картки. Суд не звернув уваги на заперечення відповідача, а саме щодо того, що позивач не пояснює суду де перебували картки на момент здійснення оспорюваних операцій та де перебувають картки наразі.

Постановою Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2022 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2021 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення коштів відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 9 764,43 грн.

Постановою Верховного Суду від 20 липня 2022 року касаційну скаргу задоволено частково. Постанову Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2022 року скасовано та передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В постанові суд касаційної інстанції зазначив, що апеляційний суд не врахував, що: саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. У зв`язку з цим вказав, що апеляційний суд зробив передчасний висновок про скасування рішення суду першої інстанції та відмову в позові.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.08.2022 справу призначено до апеляційного розгляду.

18.10.2023 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутністю та за відсутністю його представника.

16.11.2023 від представника відповідача надійшла письмова промова, в які останній зазначив, що не погоджується з доводами позивача та висновками суду касаційної інстанції та просить суд ухвалити справедливе рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ст. 263 ч. 4 ЦПК України, ст. 13 ч. 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"). Зазначене передбачає врахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права до правовідносин, із яких виник і розв`язується спір.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 13.05.2010 є клієнтом АТ КБ ПриватБанк за договором банківського обслуговування.

Відповідно до виписки АТ КБ "Приватбанк по картці/рахунку НОМЕР_1 позивача за період 13.04.2019 - 16.04.2019 на території Молдови, місто Кишинів відбулося зняття готівки в банкоматах на загальну суму 16 950,19 евро.

За випискою АТ КБ "Приватбанк по картці/ рахунку НОМЕР_2 за період 13.04.2019 -16.04.2019 на території Молдови, місто Кишинів відбулося зняття готівки в банкоматах на суму 2 984,70 доларів США.

Позивач вказує, що зазначені транзакції не ініціював, фізично знаходився в Україні.

Згідно з інформацією Головного центра обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 22.05.2019 № т184/К-6820 позивач 12.04.2019 перетнув державний кордон України на виїзд, пункт пропуску Маяки-Удобне та на в`їзд, пункт пропуску Старокозаче.

16.04.2019, дізнавшись через систему «Приват 24» про безпідставне зняття грошових коштів, він через банк заблокував картки.

Блокування карток підтверджується даними з електронного кабінету оператору телефонного мобільного зв`язку Київстар від 16.04.2019, за якими позивачем здійснено повідомлення на контактний телефоном 3700 ПАТ КБ «ПриватБанк».

16.04.2019 о 12:42 та 12:44 картки- рахунки заблоковані (електронний кабінет АТ КБ "Приватбанк).

23.04.2019 письмовою заявою позивач просив банк повернути безпідставно зняті з карток грошові кошти.

24.04.2019 позивач звернувся до Малиновського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області із заявою про вчинення злочину.

Листом № 20.1.0.0.0/7-190423/2692 від 15.05.2019 банк відмовив позивачу у поверненні спірних грошових коштів з підстав того, що користувачем картки визначено правильне введення ПІН-коду карток.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.05.2019 у справі № 521/7386/19 посадових осіб Малиновського ВП ГУНП в Одеській області зобов`язано внести до ЄРДР відомості, викладені в заяві ОСОБА_1 від 24.04.2019.

Відповідно до листа Відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області за заявою ОСОБА_1 17.08.2019 прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що грошові кошти були списані з рахунків позивача за ініціативою не встановлених осіб внаслідок недозволеної платіжної операції, а відповідачем АТ КБ "ПриватБанк" не було вчинено жодних дій, спрямованих на встановлення фактичних обставин списання коштів з карткового рахунка ОСОБА_1 . Крім того, відповідач не надав жодних доказів, які б безспірно підтверджували, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН - коду або іншої особистої інформації, яка б дала змогу ініціювати платіжні операції.

Апеляційний суд з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду під час перегляду постанови суду апеляційної інстанції у даній справі, погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Частиною 1 статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" (тут і далі в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин - 25 травня 2022 року) платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором: повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу; забезпечити користувачу можливість інформувати банк про втрату електронного платіжного засобу.

Загальні вимоги Національного банку до емісії банками-резидентами, філіями іноземних банків (далі - банки) електронних платіжних засобів і визначає порядок здійснення операцій з їх використанням були встановлені Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України N 705 від 5 листопада 2014 року, вимоги якого поширювалися на платіжні організації, учасників платіжних систем, які є суб`єктами відносин, що виникають під час здійснення операцій, ініційованих із використанням електронних платіжних засобів цих платіжних систем та користувачів електронних платіжних засобів (далі - користувач) (п. 1 та п. 2 розділу І цього Положення).

Відповідно до пунктів сьомого-дев`ятого розділу VI "Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками" вказаного Положення, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі N6-71цс15, у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі N202/10128/14-ц (провадження N61-1856св17) від 13 вересня 2019 року у справі N501/4443/14-ц (провадження N61-10469св18), від 20 листопада 2019 року у справі N577/4224/16-ц (провадження N61-30583св18), від 17 червня 2021 року у справі N759/4025/19 (провадження N 61-1035св21) та від 16 серпня 2023 року N176/1445/22 (провадження N 61-8249св23).

Відповідно до Умов і правил надання банківських послуг відповідачем у редакції, чинній станом на дату здійснення спірних операцій, а саме розділу: 1.1.2. Права та обов`язки клієнта- Клієнт зобов`язаний інформувати Банк, а також правоохоронні органи про факти втрати картки, стікера РауРаss, ПІН-кода, SІМ-картки мобільного телефону або отримання повідомлення про їх незаконне використання. У разі настання вищезазначених випадків необхідно звернутися до відділення Банку або за телефонами 3700 (безкоштовно) по Україні, негайно повідомляти Банк шляхом дзвінка до Колл-центру (протягом 15 хвилин) інформацію, що стала відома Клієнту про втрату/викрадення карти, стікера РауРаss, SІМ-картки мобільного телефону, несанкціоновані транзакції за його рахунками (а також за рахунками 3-х осіб).

Відповідно до п. 1.1.5.21 Умов держатель картки несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією до моменту звернення власника карти в Банк та блокування карти, і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки в СТОП-ЛИСТ в разі якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати електронного платіжного засобу, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію.

Судом першої інстанції встановлено, що за період з 13.04.2019 по 16.04.2019 на території Молдови в м. Кишинів було здійснено зняття готівки в банках з рахунку позивача на суму 16 950,19 євро та 2984,70 дол. США.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, стверджує, що зазначені кошти у вказаний період не знімав та перебував на території України, причому заперечує розголошення інформації, яка б сприяла проведенню оспорюваних ним платіжних операцій.

Згідно з інформацією Головного центра обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 22.05.2019 № т184/К-6820 позивач 12.04.2019 перетнув державний кордон України на виїзд, пункт пропуску Маяки-Удобне та на в`їзд, пункт пропуску Старокозаче, тобто перебував на території України в час, коли зняття коштів відбулося на території Молдови м.Кишинів.

Положеннями ч. 3 ст. 12 та ч. 1ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Водночас АТ КБ "ПриватБанк" не підтвердив належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, що свідчить про відсутність вини позивача у отриманні спірних грошових коштів.

Відповідачем будь-які дії щодо дослідження вказаних обставин не проводилися. Встановлення факту того, що кошти з рахунку позивача були зняті з використання картки та коректним введенням ПІН коду не свідчать про те, що саме ним були зняті кошти в той час як останній перебував за межами країни, в якій здійснено відповідну платіжну операцію.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування оскарженого рішення суду.

Отже, суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 29.11.2023

Головуючий:

Судді: