СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-о/759/757/23
ун. № 759/9519/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 рокуСуддя Святошинського районного суду м. Києва Шум Л.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: : Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті, суд,

ВСТАНОВИВ:

26.05.2023 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: : Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05. 2023 для розгляду зазначеної заяви визначено суддю Шум Л.М.

Дослідивши заяву ОСОБА_2 про встановлення факту смерті, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Заява обґрунтована відмовою у проведенні державної реєстрації смерті.

Вказана заява подана в порядку ст. 317 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Як на правову підставу подання заяви заявник посилається на ст.ст. 256-259, 367, 368 (далі - ЦПК України).

Суд звертає увагу на те, що з викладенням ЦПК України в новій редакції згідно з Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017, особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України встановлені в ст. 317 ЦПК України.

Суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19), від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19) суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

З урахуванням наведеного суд вважає, що посилання заявника на стару редакцію ЦПК України не є перешкодою для вирішення питання щодо прийняття такої заяви до провадження, оскільки її зміст по суті свідчить про подання в порядку ст. 317 ЦПК України.

Разом з тим, судом встановлено також інші недоліки, усунення яких має бути вчинено саме заявником.

Щодо надання доказів родинних зв`язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

При зверненні до суду із заявою про встановлення факту смерті заявником не було дотримано вимог ч. 1 ст. 317 ЦПК України, оскільки до заяви не додано доказів родинних зв`язків між заявником та померлою особою, або доказів на представництво.

В постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.04.2019 у справі № 265/6342/17 (провадження № 61-31830св18) викладено наступну правову позицію: обмеження права на звернення із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України встановлені з метою недопущення внесення до Державного реєстру актів цивільного стану громадян недостовірних відомостей за зверненнями сторонніх осіб. Тому у разі відсутності родинних зв`язків з померлою особою, заявник, для набуття права звернутися із відповідною заявою, повинен підтвердити у визначеному законом порядку факт проживання з померлою особою однією сім`єю, зокрема шляхом встановлення цього факту у судовому порядку.

Наразі суд позбавлений можливості упевнитися, в тому, що заявник має право на звернення до суду з даною заявою.

Згідно з правовою позицією Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду викладеною, зокрема, в постановах від 20.11.2019 у справі № 243/12928/18 (провадження № 61-5728св19), від 14.11.2019 у справі № 350/2002/18, ухвалах від 25.01.2019 у справі № 243/9106/18, від 04.10.2019 у справі № 242/4145/19, відповідно до п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Тобто, у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, заявники мають пільги виключно тоді, коли такі обставини призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Зокрема, в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 243/12928/18 (провадження № 61-5728св19) зазначено наступне: «заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті її чоловіка подана у зв`язку з необхідністю оформлення недоотриманої пенсії та спадщини, а не у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно. Отже, ОСОБА_1 не має пільг зі сплати судового збору відповідно до пункту 21 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що така заява подана нею у зв`язку з необхідністю отримання свідоцтва про смерть, а не у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Отже, ОСОБА_1 не має пільг зі сплати судового збору передбачених п. 21 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Наразі до заяви ОСОБА_1 не додано ні документів про сплату судового збору, ні документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (зокрема, в порядку ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»).

Частиною 2 ст. 185 ЦПК України встановлено, що якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постоновляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З огляду на вказане суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до п.п. 4, п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду заяви у справах окремого провадження, фізичною особою, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 № 1928-IX з 1 січня 2022 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на рівні 2 481 грн, то за подання до суду даної заяви, розмір судового збору становить - 536,80 грн.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі «Шульга проти України»).

Національним судам належить функція керування провадженнями таким чином, щоб вони були швидкими та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі «Скордіно проти Італії»).

Як зазначалось, ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою в порядку окремого провадження в якій просить встановити факт смерті - ОСОБА_3 .

Суд бере до уваги, що встановлення факту смерті може тягнути вагомі правові наслідки, в тому числі майнового характеру, тому суд не може підійти формально до вирішенні відповідного питання.

Крім того, суд враховує як документ консультативного характеру Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, в п. 6 якого зазначено, що судам слід мати на увазі, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повинні розглядатись у порядку, передбаченому главою 37 ЦПК України, за участю заявників і заінтересованих осіб.

Викладене дає підстави для висновку, що подана заява ОСОБА_1 від 26.05.2023 не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку на усунення встановлених недоліків.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається.

При цьому суд роз`яснює, що під поняттям «усунення недоліку» розуміється подання в суд документу про сплату судового збору, а не сплата у встановлений строк без своєчасного надання суду доказу (документу) про сплату (відповідна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалі Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/10366/17).

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 317, 259-261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: : Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті - залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити заявнику, що у разі не усунення недоліків заяви, заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : Л. М. Шум