Справа № 214/125/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

18 травня 2023 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Чернової Н.В.,

при секретарі судового засідання Гончар Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, при заочному розгляді, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 214/125/23 за позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Ковалик Марина Федорівна до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача, адвокат Ковалик який діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, відповідно до якої просить суд: визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до довідки виданої КП Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентеризації» виданої 17 липня 2019 року зазначено, що відповідно до архівної справи, станом на 31 грудня 2012 року квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована на праві спільної сумісної власності на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на підставі договору міни, посвідченого 16.08.1995 року Сьомою криворізькою державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за №2-1402.

Крім того, згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.10.2019 року постановленої приватним нотаріусом Коваленко І.М., Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області, на підставі заяви ОСОБА_1 , щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері ОСОБА_5 на спадкове майно, а саме 1/3 частки квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено , що 10 лютого 2015 року за заявою ОСОБА_1 була заведена спадкова справа № 3/2015 після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та на момент смерті проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Інший спадкоємиць за законом, а саме син померлої ОСОБА_6 , прийняв спадщину, оскільки постійно проживав та був зареєстрований на день смерті разом з нею за адресою: АДРЕСА_2 і заяв про відмову від спадщини у встановлений законом строк не подавав.

ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з тих підстав, що неможливо встановити факт родинних стосунків між ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 та неможливістю визначити спадкову масу, яка передається в спадщину, так як не можливо встановити юридичний факт прийняття спадщини спадкодавцем ОСОБА_5 , на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_4 в частині частки, яка залишилась після смерті його дружини ОСОБА_7 .

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04 серпня 2021 року зазначені факти встановлені та доказуванню не підлягають.

Позивач звертається до суду, з тих підстав, що є співвласником і єдиним користувачем квартири за адресою: АДРЕСА_1 , окрім нього за зазначеною адресою зареєстрована його колишня дружина ОСОБА_2 , реєстрація якої не надає можливості належним чином його використовувати своє право користування , так як особа за адресою не проживає, а комунальні рахунки нараховуються з урахуванням прописаних осіб, крім того не має можливості скористатись будь якими пільгами і субсидією щодо житлового приміщення.

Ухвалою суду від 27 січня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, в свою чергу його представник адвокат Ковалик М.Ф. надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала.

Відповідач ОСОБА_2 до в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подала. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду будь-якими засобами зв`язку не подавала.

На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав.

Відповідно до договору міни, посвідченого 16.08.1995 року Сьомою криворізькою державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за №2-1402 квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована на праві спільної сумісної власності на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 . (14-15).

Згідно акту складеного мешканцями будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 з моменту прописки на теперішній час в квартирі не має. (а.с. 22).

Згідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, в судовому засіданні встановлено, що підставі договору міни, посвідченого 16.08.1995 року Сьомою криворізькою державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за №2-1402 квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована на праві спільної сумісної власності на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Право власності на житловий будинок, квартиру, визначені статтями 317,388 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання членів сім`ї, інших осіб, розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Норми статей 15, 16, 386, 391 ЦК України гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому.

Відповідно до положень норм статей 16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Крім того, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідний правовий висновок, викладено в постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року (справа № 6-57цс11).

Отже, суд на підставі наданих письмових доказів, приходить до висновку, що ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач, як сіпввласник вищезазначеної квартири, в зв`язку з наявністю в ній зареєстрованої особи, яка не проживає в спірній квартирі без поважних причин, позбавлений можливості реалізувати своє право як власника майна.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки єдиним способом захисту цивільного права - права на користування, володіння та розпорядження своїм майном на власний розсуд, є визнання останнього таким, що втратила право користуватись житловим приміщення, яке належить позивачу на праві приватної власності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 992,40 грн., сплачений останньою під час звернення з позовом до суду (а.с. 6).

Керуючись ст. ст. 319, 391 ЦК України, ст. 156 ЖК України РСР, ст. ст. . 4,10, 12, 13 ,76, 81, 141, 259, 263-265,268,273,274-277,279 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Ковалик Марина Федорівна до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його підписання не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача (ів), оформленою згідно зі ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його підписання. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем(ами) в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: адвокат Ковалик Марина Федорівна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2504.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Н.В.Чернова