Справа № 201/4650/18
№ 2/183/68/23

У Х В А Л А
29 листопада 2023 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Городецького Д.І.
з секретарем судового засідання Пономаренко О.О.
прокурора Серченка С.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Прокуратура Дніпропетровської області в інтересах Новомосковської міської ради, Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання права власності на нерухоме майно,
В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Прокуратура Дніпропетровської області в інтересах Новомосковської міської ради, Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання права власності на нерухоме майно.
Так, у травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором купівлі-продажу, який був укладений у простій письмовій формі.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що її чоловіку ОСОБА_3 належав житловий будинок АДРЕСА_1 , який він придбав у 1994 р. ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік помер. Так як даний будинок був не придатний для житла, вона вирішила його продати, але чоловік за життя не отримав на будинок правовстановлюючого документа, тому позивач продала його відповідачу на підставі «домашньої угоди». У відповідача на момент придбання будинку не було всієї суми коштів, тому він дав їй 50 000 грн., а 70 000 грн. зобов`язався віддавати протягом 10 років. Спочатку відповідач виконував взяті обов`язки по сплаті боргу, а з 2013 р. припинив, у зв`язку з чим утворився борг в розмірі 50 000 грн. Відносини щодо боргу та його сплати сторони оформили шляхом укладення між ними договору купівлі-продажу у вигляді розписки у простій письмовій формі, який був складено у 2000 р.
На підставі наведених обставин ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_4 заборгованість у сумі 50 000 грн.
У травні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку Г-1, загальною площею 70,8 кв.м., житловою площею 43,2 кв.м. погребу під Г-1, кухні, площею 15,8 кв.м., коридору площею 11,8 кв.м., житлової кімнати площею 31,1 кв.м., житлової кімнати площею 12,2 кв.м. за набувальною давністю.
В обґрунтування позову ОСОБА_4 зазначив, що у 1998 р. він придбав житловий будинок АДРЕСА_2 . Даний будинок колись належав ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину, яке було йому видано 15.04.1983 р. державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори. На той час дане домоволодіння складалося з наступних приміщень: житловий будинок літ А-1, житловою площею 14,5 кв.м., сарай літ. Б, вбиральня літ. В, огорожа № 1. Згодом ОСОБА_5 добудував даний будинок та через те, що ним не було проведено узаконення, він продав даний будинок ОСОБА_3 за так званою «домашньою угодою», про що в матеріалах інвентаризаційної справи в БТІ м. Новомосковську є відповідний акт від 01.06.1994 р. про те, що даний будинок зареєстрований в БТІ за реєстровим № 3918-36. Даний будинок був непридатним для життя, частково зруйновані стіни, перекриття та покрівля. Так як власник даного будинку ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , угоду купівлі-продажу ОСОБА_4 укладав з його дружиною ОСОБА_1 . Сума угоди складала 120.000 грн., з яких він відразу віддав 50.000 грн. Відповідач за зустрічним позовом обіцяла йому, що даний будинок буде нею за власні кошти відновлений, тобто відбудовані стіни будинку, поновлена покрівля та перекриття, після чого він віддасть залишок суми. Але так як протягом тривалого часу відповідач за зустрічним позовом не проводила жодних робіт по відновленню будинку, він за власні кошти провів всі будівельні роботи, добудував даний будинок. На теперішній час згідно технічного паспорту, складеного ТОВ «Ріелнест» станом на 24.04.2018 р., даний будинок Г-1 складається з: кухні, площею 15,8 кв.., коридору площею 11.8 кв.м., житловою кімнати площею 31,0 кв.м., житлової кімнати площею 12.2 кв.м. Загальна площа будинку складає 70,8 кв.м., житлова площа 43,2 кв.м. Під будинком є погріб під Г-1.
Згідно Акту, складеного інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_6 , встановлено, що житловий будинок літ А-1 сарай літ. Б, вбиральня літ. В, огорожа № 1 , знесені, а замість них у 1991 р. побудовані житловий будинок літ. Г-1. На підставі інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, це не є самочинним будівництвом і не підлягає введенню в експлуатацію. На даний момент право власності на вказаний будинок у позивача за зустрічним позовом відсутнє, тобто він знаходиться у власності інших осіб, а отже є чужим нерухомим майном.
На підставі наведеного ОСОБА_4 просив визнати за ним право власності на вказане домоволодіння в порядку набувальної давності.
Позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , представники третіх осіб Новомосковської міської ради, Державної архітектурно-будівельної інспекції України в судове засідання не з`явилися.
З ініціативи суду поставлене питання про залишення позову без розгляду з підстав неодноразової неявки позивача за первісним позовом і відповідача за зустрічним позовом в судові засідання.
Заслухавши думку прокурора, суд приходить до нижченаведеного.
Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 , позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 неодноразово викликалися в судові засідання, про місце, дату, час судових засідань належним чином повідомлені, але 16.03.2023, 03.05.2023 р., 14.08.2023 р., 09.10.2023 р., 29.11.2023 р. в судові засідання не з`явилися.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини друга, четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
На учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю варто розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.
Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
У відповідності до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи;
Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.
Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.
При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився.
Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позов без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Тобто законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони, а тому саме позивач має продемонструвати свій процесуальний інтерес у як найшвидшому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі.
Відтак норми частини п`ятої статті 223 ЦПК України та пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України дисциплінують позивача як ініціатора судового розгляду, стимулюють його належно користуватися своїми процесуальними правами, щоб не допустити затягування розгляду справи.
Тож, під час вирішення питання про залишення позову без розгляду правове значення має виключно належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.
Враховуючи те, що позивач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом, належним чином повідомлені про місце, дату, час судових засідань, повторно не з`явилися в судове засідання, від них не надходило заяв про розгляд справи за їх відсутності, суд приходить до висновку, що позови повинні бути залишеними без розгляду.
Керуючись п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України,
п о с т а н о в и в :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, за договором купівлі-продажу, - залишити без розгляду.
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Прокуратура Дніпропетровської області в інтересах Новомосковської міської ради, Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання права власності на нерухоме майно - залишити без розгляду.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути поданою до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Ухвалу складено та підписано 29 листопада 2023 року

Суддя Д.І. Городецький