КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 757/3389/22 Апеляційне провадження № 22-ц/796/2628/2023Головуючий у суді першої інстанції - Бусик О.Л. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» звернулося до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , згідно з яким просило:

- Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» заборгованість за надані послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території, комунальних послуг за період з 01.02.2018 року по 10.01.2022 року на загальну суму 134 415 грн. 20 коп., з яких: 113 416 грн. 70 коп. - основна заборгованість; 15 048 грн. 55 коп. - інфляційні збитки; 5 949 грн. 95 коп. - 3% річних;

- Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» витрати на оплату судового збору у розмірі 2 481 грн. 00 коп.

В обґрунтування вимог позивач зазначав, що згідно з Актом приймання-передачі об`єкта нерухомості відповідач прийняв квартиру АДРЕСА_1 у забудовника ТОВ «Будспецсервіс».

При цьому, відповідно до Акту приймання-передачі житлової частини будинку АДРЕСА_2 ) даний житловий будинок був переданий в управління та на обслуговування до ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс», основним видом діяльності якого є надання послуг з утримання будинку та його прибудинкової території та виконує функції балансоутримувача будинку, надає житлово-комунальні послуги на підставі укладених з власниками квартир договорів.

Разом з тим, відповідач, отримуючи комунальні послуги, послуги з управління будинком, централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, електропостачання, не виконує зобов`язання по їх оплаті, чим, у свою чергу, спричиняє позивачу матеріальних збитків у вигляді недоотримання у повному обсязі плати за управління будинком та комунальні послуги.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що відповідач від наданих позивачем послуг у встановленому порядку не відмовлявся, з заявою про їх відсутність у квартирі споживача не звертався, офіційних документів, що підтверджує їх відсутність у житловому приміщенні, не надавав, позивач звернувся до суду з даним позовом, який просив задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24.11.2022 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі: 113 416 грн. 70 коп. - основна заборгованість, 15 048 грн. 55 коп. - інфляційні втрати, 5 949 грн. 95 коп. - 3 % річних, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 481 грн. 00 коп. (а.с. 94-96).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Так, в обґрунтування доводів апеляційної скарги, відповідач вказує, що у матеріалах справи відсутні жодні підтверджуючі документи, які б могли довести фактичне надання позивачем послуг та їх отримання відповідачем, а також те, що заявлена сума заборгованості відповідає тарифам на житлово-комунальні послуги, затверджені в установленому порядку.

При цьому, зазначає про неврахування судом першої інстанції того, що між сторонами не укладався договір щодо надання позивачем житлово-комунальних послуг (а.с. 94-96).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до акту приймання-передачі об`єкта нерухомості, відповідач прийняв від забудовника ТОВ «Будспецсервіс» квартиру АДРЕСА_1 , а обставини того, що ОСОБА_1 набула у власність вказане житлове приміщення, сторонами не заперечувався.

Також, судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «КУЖЕ «Новосервіс» надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_3 , про що свідчать наступні докази в їх сукупності: акт приймання-передачі від 07.02.2017 року на облік вказаного житлового будинку від ТОВ «Будспецсервіс», укладений 10.01.2018 року із ТОВ «Євроліфт Сервіс»; договір № 10/01-18 ТО на повне технічне обслуговування та ремонт ліфтів, в тому числі, розташованих в багатоквартирному будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , укладений 22.05.2018 року із ТОВ «Будівельна компанія «Века»; договір виконання робіт № 2205/2018, предметом якого є виконання комплексу будівельних робіт по благоустрою робіт по благоустрою території щодо відновлення покриття фігурних елементів мощення та асфальтового покриття прибудинкової території, зокрема й житлового будинку АДРЕСА_3 , укладений 01.02.2018 року із ТОВ «АПТ Україна Групп»; договір про надання послуг з технічного обслуговування автоматичної системи моніторингу та управління, в тому числі на об'єктах замовника по АДРЕСА_3 .

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що, відповідач, споживаючи житлово-комунальні послуги, уникає підписання договору (надання послуг) і за період з 01.02.2018 року по 10.01.2022 року має заборгованість за надані послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території, комунальних послуг у загальному розмірі 134 415 грн. 20 коп.

Так, основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року №1875-IV (у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) та Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 року №2189-VIII (введений в дію з 01.05.2019 року, крім: ст. 1, ч. 1 ст. 2, ст. ст. 3-7, 9, 11, 12, ч. 2 ст. 26, ст. 27 та 29 (в частині регулювання послуги з управління багатоквартирним будинком), ч. 2 ст. 2, ч. ч. 3 та 4 ст. 8, ч. ч. 2 та 3 ст. 10, ст. 15, ч. ч. 1, 3 та 5 ст. 16, ст. 18, ч. 5 ст. 28, які введені в дію 10.06.2018 року).

Суб`єктами Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року №1875-IV є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року №1875-IV).

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року №2189-VIII учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року №1875-IV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Частиною 1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року №1875-IV та ч. 1 ст. 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 року №2189-VIII передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Проте, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року №1875-IV, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 року №2189-VIII споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Водночас, такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року №1875-IV та п. 5 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року №2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, незважаючи на наявність чи відсутність договору, власник зобов'язаний сплачувати за ті послуги, які фактично споживає.

Однак, будь-яких належних та допустимих доказів того, що позивач фактично не споживає надані позивачем послуги, матеріали справи не містять.

Заперечуючи щодо задоволення позову, відповідач посилався, серед іншого, на те, що, позивач не надав йому житлово-комунальних послуг.

Так, відповідно до п. п. 1, 6, 9 ч. 2 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року №1875-IV, п. п. 1, 5, 8 ч. 2 ст. 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 року №2189-VIII виконавець зобов`язаний: забезпечувати своєчасність, безперевність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; вести облік вимог (претензій) споживачів у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їх споживчих властивостей та перевищенням термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт.

Водночас, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 20.11.2019 року у справі № 640/18143/16-ц, факт ненадання послуги або зниження якості наданої послуги, що, у свою чергу, є порушенням умов договору у розумінні ст. ст. 526, 530 ЦК України, повинен бути зафіксований належним чином.

Зокрема, ст. 18 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року №1875-IV передбачає, що у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з`явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред`явленої претензії. У разі встановлення за результатами аналізу факту погіршення нормованих показників якості води, витрати споживача, які він здійснив при оплаті вартості проведення аналізу води, підлягають компенсації за рахунок виконавця/виробника.

Крім того, нормою ст. 27 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 року №2189-VIII встановлено, що у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. У разі проведення перевірки якості наданих послуг з централізованого водопостачання, централізованого постачання гарячої води або постачання природного газу споживач має право здійснити забір проб. Інформація про забір проб включається до акта-претензії. У разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом. Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем).

При цьому, у своїй постанові від 07.02.2018 року у справі №521/6969/15-ц, Верховний Суд зазначив, що належним доказом ненадання житлово-комунальної послуги або зниження якості наданої послуги є звернення споживача до надавача послуг та складання сторонами акта-претензії.

Проте, будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що відповідач звертався до позивача для складання відповідного акту-претензії, матеріали справи не містять.

Крім того, відповідачем не доведено, а судом не встановлено, що відповідач оспорював тарифи, на підставі яких обраховувалась вартість послуг, а правомірність вказаних тарифів, у свою чергу, не є предметом даного спору.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що позивачем доведено факт надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території щодо будинку АДРЕСА_3 , у тому числі до належного відповідачу житлового приміщення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача сума заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період 01.022018 року по 10.01.2022 року у розмірі 113 416 грн. 70 коп.

Також, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

При цьому, обгрунтовано стягнута судом першої інстанції сума трьох процентів річних та інфляційних втрат, проте, судом апеляційної інстанції не перевіряється, оскільки апеляційна скарга не містить доводів на їх спростування.

Отже, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з тим, що суд апеляційної скарги дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, понесені відповідачем судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:

Судді: