Провадження №2/592/38/23

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

за участю секретаря судового засідання: Алфімової І. В. ,

позивача: ОСОБА_1 ,

представників позивача: адвокатів Марченка І. І. , Марченка І. В. ,

відповідача: ОСОБА_2 ,

представника відповідача: адвоката Нестеренка М. В. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватне акціонерне товариство Страхова компанія Універсальна про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

10.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: приватне акціонерне товариство Страхова компанія Універсальна про стягнення матеріальної та моральної шкоди, із змісту якого вбачається, що 15.09.2020 року о 9 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем Volkswagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Степана Бандери біля буд. № 13 у м. Суми, ОСОБА_2 не дотримався безпечної дистанції та вчинив зіткнення з автомобілем Subaru Impreza, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить йому ОСОБА_1 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. 30.09.2020 року постановою Ковпаківського районного суду м. Суми у справі № 592/10659/20 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні ДТП та було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 13.1. ПДР за ст. 124 КУпАП. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 15.09.2020 року серії ДПР18 № 036110 та пояснень ОСОБА_2 від 15.09.2020 року, відповідач визнав свою вину у вчиненій ДТП. 1. Щодо відшкодування матеріальної шкоди. Своїми діями відповідач завдав йому матеріальної шкоди, яка полягає у пошкодженні належного йому транспортного засобу Subaru Impreza, реєстраційний номер НОМЕР_2 . На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , пов`язана із керуванням транспортним засобом Volkswagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ Страхова компанія Універсальна , згідно полісу ЕР-201060635 від 27.08.2020 року (строк дії договору з 06.09.2020 року до 05.09.2021 року включно) , ліміт страхового відшкодування майнової шкоди складає 130000,00 грн. , франшиза складає 2000 грн. . Згідно зі страховим актом ПрАТ Страхова компанія Універсальна від 24.09.2020 року № 63429/1 вартість відновлювального ремонту його автомобіля складає 16410,79 грн. , а розмір страхового відшкодування становить 10000,00 грн. з урахуванням франшизи та коефіцієнту зносу. 25.09.2020 року ПрАТ Страхова компанія Універсальна здійснило на його користь виплату страхового відшкодування у сумі 10000,00 грн. , що підтверджується довідкою АТ КБ ПриватБанк від 04.12.2020 року. Претензій до ПрАТ Страхова компанія Універсальна він не має. Він звернувся до ОСОБА_2 з вимогою відшкодувати йому грошові кошти, оскільки фактичний розмір заподіяної йому шкоди вище ніж страхова виплата. Відповідач відмовився, а тому він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Вищезазначена різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у розмірі 5410,79 грн. повинна бути стягнута з винної особи, а саме: з ОСОБА_2 , виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України) . Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) . До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів . Згідно ст. 6 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом вищевказаного Закону, а саме: ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 настання страхового випадку (вчинення дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) . Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Ст. ст. 28, 29 вищевказаного закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, дов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз. 4 п. 9 постанови від 27.03.1992 року № 6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди , якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля) , були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати) (https://reyestr.court.gov.ua/Review/54083210) . Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою і страховим відшкодуванням) , яка ним одержана від страховика. Оскільки вартість майнової шкоди, завданої йому ОСОБА_1 , пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригди, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то з ОСОБА_2 , як з винної особи, підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Такі ж самі висновки викладені Верховним Судом у наступних постановах: - у постанові від 14.02.2018 року у справі № 754/1114/15-ц, , провадження № 61-1156св18 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/72459663) ; - у постанові від 13.06.2019 року у справі № 587/1080/16-ц, провадження № 61-20762св18 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/82491860) ; - у постанові від 17.10.2019 року у справі № 370/2787/18, провадження № 61-11244св19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/85174298) ; - у постанові від 21.02.2020 року у справі № 755/5374/18, провадження № 61-14827св19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/87793720) . Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на вищенаведене, ОСОБА_2 , як особа, яка винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний сплатити йому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 6410,79 грн. . 2. Щодо відшкодування моральної шкоди. Своїми діями ОСОБА_2 , крім матеріальної шкоди, завдав йому моральної шкоди, яка полягає в наступному. Він ОСОБА_1 , є інвалідом 2 групи за загальним захворюванням, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_3 від 14.04.2017 року. Крім того, вищезазначений факт підтверджується довідкою Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 04.04.2017 року № 10.50861, де зазначено, що він ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Сумському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Сумській області з 02.02.2017 року довічно як одержувач пенсії по інвалідності 2 групи та як учасник бойових дій. Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 02.02.2017 року йому протипоказані виражені психоемоційні навантаження, працю з порушенням режиму харчування. Крім того, рекомендовано нагляд і лікування у онколога, невропатолога. Внаслідок ДТП, яка відбулася 15.09.2020 року, він отримав нервовий стрес та психоемоційне навантаження, які він пережив як під час ДТП, так і внаслідок подальшої поведінки відповідача із-за відмови відшкодовувати завдану шкоду. До того ж, відмова відповідача добровільно відшкодувати матеріальні збитки призвела до необхідності додаткових витрат часу для захисту своїх інтересів. Внаслідок ДТП, яка відбулася 15.09.2020 року, його автомобіль зазнав значних пошкоджень та потребував ремонту, користуватись автомобілем він не міг. Він проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Кожного дня йому необхідний автомобіль для відвідування лікарні й аптек для проходження нагляду та лікування, магазинів для придбання продуктів харчування. Внаслідок захворювання він зазнає труднощі у пересуванні із-за постійного фізичного болю, а тому єдиним доступним засобом дістатись лікарні та аптечних закладів є автомобіль. Користування громадським транспортом викликає для нього суттєві незручності. Для того, щоб дістатись до міста з Косівщини, де він мешкає, існує 2 автобусні маршрути : - АДРЕСА_2 . Вказана інформація міститься на інформаційному веб-порталі Сумської міської ради за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1 . Постановою КМУ № 211 від 11.03.2020 року Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 на всій території України був встановлений карантин з 12.03.2020 року до 03.04.2020 року. Внаслідок карантину були введені обмеження щодо здійснення регулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема, перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у міському та приміському сполученні (Постанова КМУ від 22.07.2020 року № 641 в редакції від 11.11.2020 року) . Оскільки сполучення між Косівщиною та містом забезпечується лише двома маршрутами, то користування громадським транспортом значно ускладнилось. Він проживає один, без родичів, а тому вимушений був іноді користуватись таксі, що ускладнило його спосіб життя, оскільки користування таксі призвело до додаткових фінансових витрат з його боку. Своїми діями ОСОБА_2 завдав йому негативні наслідки у виді психоемоційного навантаження, нервового стресу, погіршення його стану здоров`я, додаткових витрат для життєдіяльності та зміну його звичного способу життя. З огляду на вищенаведене, моральну шкоду він оцінює у 20000,00 грн, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 , виходячи з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. У п. п. 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами та доповненнями) вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Він запропонував відповідачу доплатити йому 2000,00 грн. франшизи, яку не сплатила страхова компанія. Однак ОСОБА_2 заявив про те, що він взагалі нічого платити не буде. Така поведінка відповідача свідчить про відсутність у нього розуміння своєї вини у заподіянні шкоди та необхідності відновити первісний стан. Своїми неправомірними діями він втрутився у його життя, завдав шкоди та стягнення з нього моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн. є справедливою компенсацією. Він повідомляю суд про те, що оригінали документів, які додані до позовної заяви, знаходяться у позивача. Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України він підтверджує той факт, що ним не було подано іншого позову до ОСОБА_2 з тим самим предметом та з тих самих підстав. Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю І та II груп. Він є інвалідом II групи, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_3 від 14.04.2017 року, а тому він звільнений від сплати судового збору. Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 1212 ЦК України; ст. ст. 4, 27, 175-177, 184, 258, 264 ЦПК України, він просив: 1. Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) матеріальну шкоду у розмірі 6410,79 грн. . 2. Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн. . 3. Вирішити питання про розподіл судових витрат. Додатки: - копія паспорта та РНОКПП позивача; - копія посвідчення водія; - копія протоколу про адміністративне правопорушення від 15.09.2020 року (серії ДПР18 № 036110) ; - копія пояснень ОСОБА_2 від 15.09.2020року; - копія постанови Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.09.2020 року; - копія картки ДТП; - копія страхового акту від 24.09.2020року; - копія довідки АТ КБ ПриватБанк від 04.12.2020 року; - копія пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 від 14.04.2017року; - копія довідки від 04.04.2017 року; - копія довідки від 02.02.2017року; - попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат; - копія договору від 28.09.2020 року з квитанцією від 07.12.2020 року та актом виконаних робіт від 07.12.2020 року; - копія позовної заяви з додатками для відповідача та третьої особи (вхідний № 48074/20 від 10.12.2020 року) (а. с. 1-5) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.12.2020 року у справі № 592/14003/20, провадження № 2/592/3726/20 було відкрито спрощене позовне провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ) , третя особа: приватне акціонерне товариство Страхова компанія Універсальна (01133, м. Київ, б-р Лесі Українки, буд. 9) про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Розгляд справи було ухвалено проводити в судовому засіданні, яке відбудеться 25.02.2021 року о 10 годині 00 хвилин в приміщенні Ковпаківського райсуду м. Суми (м. Суми, вул. Першотравнева, 12, зал судових заідань № 11) з повідомленням сторін. Було ухвалено встановити відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення йому цієї ухвали, протягом якого він має право подати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України. Одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи копію відзиву та доданих до нього документів. Було ухвалено роз`яснити відповідачу, що в разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов до позивача. Було ухвалено встановити позивачу строк три дні з дня отримання копії відзиву, протягом якого він має право подати суду відповідь на відзив, передбачену ст. 179 ЦПК України, до якої застосовуються правила, встановлені ч. ч. 3, 5 ст. 178 ЦПК України. Одночасно з поданням суду відповіді на відзив позивач зобов`язаний її копію надіслати іншим учасникам справи. Було ухвалено встановити відповідачу строк три дні з дня отримання відповіді на відзив, протягом якого він має право подати суду заперечення, передбачене ст. 180 ЦПК України, до якого застосовуються правила, встановлені ч. ч. 3, 5 ст. 178 ЦПК України. Копію заперечення і доданих до нього одночасно з поданням його суду відповідач повинен надіслати іншим учасникам справи. Буду ухвалено роз`яснити учасникам справи, що на підставі п. 4 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: ненадання копії відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України: http://kv.su.court.gov.ua/sud1806/gromadyanam/csz/ . Ухвала оскарженню не підлягає. Ухвала набрала законної сили 22.12.2020 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/93719119) (а. с. 27) .

22.02.2021 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Нестеренко Максим Васильович надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми відзив на позовну заяву, із змісту якого вбачається, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться справа № 592/14003/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення завданої дорожньо-транспортної подією матеріальної шкоди в сумі 6410,79 грн. та моральної шкоди в сумі 20000,00 грн. . Матеріальну шкоду позивач кваліфікує як різницю між визначеною третьою особою ПрАТ СК Універсальна вартістю відновлювального ремонту 16410,79 грн. пошкодженого автомобіля позивача Subaru Impreza, реєстраційний номер НОМЕР_2 , і фактично виплаченою третьою особою позивачу сумою 25.09.2020 року в розмірі 10000,00 грн, яку третя особа, вірогідно, кваліфікувала, як різницю між визначеною третьою особою сумою відновлювального ремонту з урахуванням зносу та 12512,06 грн. і франшизою у розмірі 2000,00 грн. , визначеною страховим полісом ЕР-201060635 від 27.08.2020 року та не доплатила 512,06 грн. . Моральну шкоду позивач обґрунтовує тим, що, будучи інвалідом 2 групи за загальним захворюванням і учасником бойових дій, він отримав нервовий стрес та психоемоційне навантаження, які пережив під час дорожньо-транспортної події, так і через відмову відповідача відшкодувати завдану шкоду. Також, позивач повідомив про те, що не міг користуватись автомобілем, а користуватися громадським транспортом йому було незручно. Представник відповідача вважає позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Щодо відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, третя особа відшкодовує лише оцінену шкоду, причому п. 36.2. ст. 36 вказаного Закону дозволяє третій особі самостійно оцінювати шкоду без жодних документів і самостійно визначати розмір страхового відшкодування. Такий порядок оцінки страхувальником майнової шкоди, завданої забезпеченим транспортним засобом, визначений Законом лише для страхових компаній і це не означає, що відповідач обмежений такою оцінкою. Для відповідача діють інші правила. Так, відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) . Обов`язок доведення фактичного розміру шкоду, в силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України є обов`язком позивача, який не подав ані суду, ані відповідачу відповідних доказів. Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 592/10659/20 автомобілю Subaru Impreza, реєстраційний номер НОМЕР_2 , були завдані наступні механічні пошкодження: пошкодження задньої двері (ляди) + ЛФП, пошкодження заднього бампера зліва + ЛФП. При цьому у справі не зафіксовано, що поліцейські робили фотографування чи відеозапис пошкоджень автомобіля позивача, а тому неможливо об`єктивно оцінити обсяг цих пошкоджень. 01.02.2021 року представником відповідача адвокатом Нестеренком М. В. був направлений адвокатський запит до третьої особи ПрАТ СК Універсальна із проханням надати належним чином завірену повну копію звіту про оцінку збитків, завданих автомобілю Subaru Impreza, реєстраційний номер НОМЕР_2 , через дорожньо-транспортну подію 15.09.2020 року, за результатами чого ПрАТ СК Універсальна був складений страховий акт № 63429/1 від 24.09.2020 року (страховий поліс ЕР-201060635 від 06.09.2020 року) . У відповіді від 03.02.2021 року за вих. № 469/24-001 на адвокатський запит адвоката Нестеренка М. В. від 01.02.2021 року третя особа ПрАТ СК Універсальна зазначила про те, що огляд транспортного засобу Subaru Impreza, реєстраційний номер НОМЕР_2 , за її замовленням 23.09.2020 року здійснював СОД-ФОП ОСОБА_3 , а відповідач не викликався, бо, нібито, не було потреби. Крім того, із даної відповіді також вбачається, що збиток з потерпілою стороною було погоджено. Із відповіді вбачається, що суми відновлювального ремонту та матеріального збитку, зазначені у страховому акті № 63429/1, на якому ґрунтується позов, не відповідають сумам відновлювального ремонту та матеріального збитку, зазначеного у страховому сертифікаті. Зокрема, відповідно до аварійного сертифікату без дати та номеру, сума відновлювального ремонту складає 15953,41 грн. . Сума матеріального збитку, з урахуванням коефіцієнту зносу, становить 12054,68 грн. , де: - вартість робіт 5371,20 грн. ; - вартість матеріалів 2012,60 грн. ; - вартість деталей без ПДВ 5569,61 грн. . Як вбачається із доданої до відповіді на адвокатський запит, франшиза полісу відповідача становить 2000,00 грн. . Відтак, вартість збитку складає 10054,68 грн. . Водночас з потерпілим було погоджено врегулювання збитку на суму 10000,00 грн. . Вартість страхової виплати складає 10000,00 грн. . Як вбачається з доданої до відповіді ремонтної калькуляції № 89605_OY від 24.09.2020 року, запасні частини, вартість яких в сумі 5569,61 грн. закладалася у калькуляцію, складається з: - бампер з вартістю 4329,57 грн. ; - кріплення бампера вартістю 204,85 грн. ; - світловібивач л вартістю 172,10 грн. ; - кріп пан вт ліхт з л вартістю 426,09 грн. ; - корпус вентилятора??? л вартістю 426,09 грн. . З наведеного виходить, що третьою особою та позивачем, всупереч п. 5.2. Методики товарознавчої експертизи, без виклику відповідача, були визначені механічні пошкодження автомобіля позивача, які не були зазначені у схемі дорожньо-транспортної події, складеної 15.09.2020 року поліцейськими, коли відповідач був присутнім. Відповідач не погоджується та не має підстав погоджуватися з результатами огляду механічних пошкоджень автомобіля відповідача, із калькуляцією вказаних механічних пошкоджень. Наприклад, незрозумілим є зазначення у калькуляції, як запасної частини, корпусу вентилятора вартістю 426,09 грн. , в той час як у переліку робіт немає жодної позиції із заміни даного вентилятора. Також, у вартість робіт, з незрозумілих причин, були включені роботи із заміни панелі кріпленні фари, в той час як фара не була пошкоджена, бо фари у автомобіля попереду, а не позаду. Крім того, незрозумілим для відповідача є зазначений у калькуляції загальний час фарбування автомобілю 51 година. Це дві доби безперервного фарбування. Ця позиція є явно завищеною. Крім того, усі запасні деталі мали бути куплені позивачем і цьому мають бути докази. Проте, позивач не надав доказів купівлі даних запасних частин. Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих у постанові від 01.03.2013 року № 4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки , при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення ст. 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків, потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Всупереч наведеному, позивач не висловив у позові намір передати відповідачу замінені в ході ремонту автомобіля деталі, що не можуть використовуватися за призначенням, але мають певну цінність. Наприклад, пошкоджений бампер від автомобіля представляє цінність. Його можна відновити та продати. Якщо позивач його замінив і просить суд стягнути з відповідача витрати на купівлю нового заднього бампера, то пошкоджений бампер має бути переданий відповідачу. Крім того, незрозумілими діями є узгодження позивачем і третьою особою суми матеріального збитку. Із позову та страхового акту вбачається, що вартість відновлювального ремонту, з урахуванням зносу, становить 12512,06 грн. , франшиза становить 2000,00 грн. . 12512,06 2000,00 = 10512,06 грн. . Проте, позивач зазначив про те, що третя особа відшкодувала йому лише 10000,00 грн. . Виникає питання, з яких саме причин третя особа не доплатила позивачу 512,00 грн. і чому позивач просить стягнути ці гроші, як матеріальну шкоду, з відповідача у складі суми заявленої матеріальної шкоди? У свою чергу, із аварійного сертифіката та ремонтної калькуляції вбачається, що сума матеріального збитку, з урахуванням коефіцієнту зносу, становить 12054,68 грн. , а погоджений відповідачем матеріальний збиток становить 10000,00 грн. . Виникає питання, на якій підставі третя особа погоджує із позивачем суму страхової виплати за рахунок відповідача? Чи не мають позовні вимоги бути зменшені на суму 54,68 грн. ? Підсумовуючи наведене, слід зазначити про те, що позивач: - не довів суми фактичної матеріальної шкоди; - не викликав відповідача для спільної участі в огляді механічних пошкоджень автомобіля; - не надав докази виконання ремонтних робіт саме так, як зазначено в ремонтній калькуляції; - не надав доказів купівлі нових запасних частин для ремонту автомобіля; - погодив зменшення страховою компанією третьої особою суму страхового відшкодування, не зменшивши на цю суму позовні вимоги. Це фактично є прощенням боргу (ст. 605 ЦК України) , і позивач не має право вимагати прощений борг з відповідача. У свою чергу, третя особа: - не викликала відповідача для спільної участі в огляді механічних пошкоджень автомобіля позивача; - включила у суму відновлювального ремонту запасні частини, роботи, які не мають жодного відношення до ремонту автомобіля позивача, штучно підвищивши його вартість. У відповідача немає жодних підстав, за таких обставин, визнавати заявлену в позові суму матеріальної шкоди та позовні вимоги позивача в даній частині. Щодо продажу позивачем спірного автомобіля. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 10.12.2020 року. Проте, як вбачається з інформації та документів, отриманих відповідачем за адвокатськими запитами адвоката Нестеренка М. В. , 27.11.2020 року позивач продав автомобіль Subaru Impreza, реєстраційний номер НОМЕР_2 , іншому власнику ОСОБА_4 , за 45000 грн. !!!. , що підтверджується копією договору купівлі-продажу транспортного засобу № 6723/20/001985 від 27.11.2020 року, копія якого подається суду, а оригінал знаходиться у ТСЦ № 5946 РСЦ МВС в Сумській області. Таким чином, відповідачу невідомо: - чи робив позивач взагалі ремонт перед продажем автомобіля? якщо не робив, то що відповідач має відшкодувати позивачу? чи не зробив ремонт покупець автомобіля? якщо позивач зробив ремонт, то які саме ремонтні роботи, який їх обсяг, їх вартість? чи вистачило, або чи мало б вистачити позивачу отриманих від третьої особи коштів на ті ремонтні роботи, які виконав позивач? - яким чином пояснюється сума невідомих механічних пошкоджень задньої двері та бампера позивача 16410,79 грн. , якщо вартість самого автомобіля становить 45000 грн. ? - чи були враховані механічні пошкодження автомобіля при продажу автомобіля та чи не отримав саме покупець ОСОБА_4 право вимоги до відповідача? Таким чином, на даний час позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині стягнення матеріальної шкоди, як різниці між сумою страхового відшкодування (яке визначається на розсуд страхувальника) і фактичним розміром шкоди, не може бути задоволений судом через неподання позивачем доказів фактичного розміру шкоди. До подання позивачем позову спірний автомобіль був проданий іншому власнику, який міг зробити із колишнім автомобілем позивача все, що завгодно, в т. ч. числі самостійно замінити будь-які вузли автомобіля. Крім того, постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.10.2018 року у справі № 592/14129/18 на позивача був накладений адміністративний штраф за ст. 124 КУпАП. Як вбачається з постанови суду, 20.09.2018 року о 08 годині 35 хвилин позивач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Subaru Impreza, реєстраційний номер НОМЕР_2 , по вул. Іллінська, на регульованому перехресті з вул. Чорновола, при повороті ліворуч, не надав переваги автомобілю KIA RIO, реєстраційний номер НОМЕР_5 , який рухався у зустрічному напрямку прямо, та вчинив з ним зіткнення, при якому автомобілі отримали механічні пошкодження. Як вбачається з матеріалів справи № 592/14129/18 в результаті дорожньо-транспортної події автомобіль позивача Subaru Impreza, реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав наступні механічні пошкодження: пошкодження блок-фари зліва, бампер зліва, лакофарбове покриття, лопнутий омивач фари зліва. Розташування пошкоджених автомобілів із схеми дорожньо-транспортної події у справі № 592/14129/18 дають підстави вважати, що у позивача був пошкоджений саме задній бампер зліва і лакофарбове покриття на ньому. Дане пошкодження співпадає із пошкодженням заднього бампера зліва + ЛФП, зафіксованим на схемі дорожньо-транспортної події у справі № 592/10659/20, в якому правопорушником був ОСОБА_2 . Таким чином, взагалі невідомо, чи завдавав відповідач колишньому автомобілю позивача механічні пошкодження заднього бампера зліва + ЛФП. Щодо відшкодування моральної шкоди. Вимога позивача про відшкодування моральної шкоди вкрай необґрунтована та не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Перебування позивача без автомобіля, як підстава для відшкодування моральної шкоди, не заслуговує на увагу суду з огляду на наступне: - як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 592/10659/20, в результаті дорожньо-транспортної події 15.09.2020 року автомобіль позивача отримав наступні механічні пошкодження: пошкодження задньої двері (ляди) + ЛФП, пошкодження заднього бампера зліва + ЛФП. Обсяг і локалізація пошкоджень невідомі. Позивач взагалі не надав докази того, що ремонт був ним здійснений. Крім того, вказані пошкодження можуть бути усуненими максимум за два дні. Бампер може бути запаяний та пофарбований без необхідності наявності автомобіля й автомобіль міг бути у розпорядженні позивача на період ремонту; - позивач не надав докази щоденності користування ним спірним автомобілем до того, як сталася дорожньо-транспортна подія; - позивач не надав докази того, що в період ремонту автомобіля він користувався громадським транспортом, відвідував магазини, лікувальні установи, тощо. Користування громадським транспортом не може завдавати моральну шкоду, бо ним користуються усі. Громадський транспорт існує не для завдання населенню незручностей та моральної шкоди, а для задоволення потреб населення у можливості вільно та дешево пересуватися до місця потреби. Для позивача таке пересування є безкоштовним, з огляду на його статус; - позивач не повідомив суду про вчинення ним самим 20.09.2018 року дорожньо-транспортної події за участю автомобіля Subaru Impreza, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Отже, це не перша дорожньо-транспортна подія, в якій брав участь позивач, автомобіль вже був пошкоджений, що значно зменшує вірогідність психоемоційного навантаження позивача після дорожньо-транспортної події за участі відповідача; - всупереч доводів позовної заяви про те, що позивач зазнав стресу через відмову відповідача відшкодовувати шкоду, він не надав суду доказів звернення до відповідача із вимогою відшкодувати йому матеріальну шкоду. Підсумовуючи наведене, слід зазначити про те, що обґрунтування позивачем моральної шкоди у 20000 грн. зведене до непідтверджених пояснень за відсутності доказів проведення позивачем ремонту його автомобіля, його тривалості, вартості, доказів відвідування лікарні, аптечних складів, відмови відповідача відшкодувати шкоду. Психоемоційні навантаження позивача, за умови лікарської заборони їх переживати, якщо такі мали місце, є лише порушенням позивачем рекомендацій лікаря та ніяким чином не пов`язане із відповідачем. На даних підставах у задоволенні позову має бути відмовлено повністю. Приблизний розрахунок судових витрат відповідача становить 16000 грн. витрат на правову допомогу, 2000 грн. витрат на проведення автотоварознавчої експертизи. Враховуючи викладене, він просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 , третя особа: приватне акціонерне товариства Страхова компанія Універсальна про стягнення матеріальної та моральної шкоди повністю (вхідний № 6710 від 22.02.2021 року) (а. с. 36-41) .

26.07.2021 року позивач ОСОБА_1 надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми заяву про зміну предмету позову у справі № 592/14003/10, в якій він зазначив про те, що ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.05.2021 року розгляд справи було призначено в порядку загального позовного провадження та було призначено підготовче судове засідання на 27.07.2021 року на 10 годину 00 хвилин. Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У позовній заяві ним були заявлені вимоги про стягнення з винної в дорожньо-транспортній події особи ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 6410,79 грн. та моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн. . Він вважає за необхідне змінити предмет позову в частині відшкодування матеріальної шкоди, оскільки на даний час він не зібрав всі докази щодо її розміру та це буде заявлено ним додатково. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки (автомобілем) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє цим транспортним засобом. Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особи з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результат порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно ст. 6 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховим випадком є дорожньо-транспортна подія, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 9 Закону України Про страхування франшиза частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Тобто, франшиза це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення страхового випадку. Відповідно до ст. 12 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Як встановлено в ст. 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів сума франшизи має бути компенсована страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки. На момент вчинення дорожньо-транспортної події цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , пов`язана із керуванням транспортним засобом Volkswagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ Страхова компанія Універсальна , згідно полісу ЕР-201060635 від 27.08.2020 року (строк дії договору з 06.09.2020 року до 05.09.2021 року включно) , ліміт страхового відшкодування майнової шкоди складає 130000,00 грн. , франшиза складає 2000 грн. . 30.09.2020 року постановою Ковпаківського районного суду м. Суми у справі № 592/10659/20 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної події та було притягнуто до адміністративної відповідальності. ОСОБА_2 є особою, яка відповідає за завдані збитки, і вину він визнав, що підтверджується вищевказаною постановою. 25.09.2020 року ПрАТ Страхова компанія Універсальна здійснило на його користь виплату погодженого страхового відшкодування в сумі 10000,00 грн. . При виплаті йому страхового відшкодування страховою компанією було зазначено про те, що 2000,00 грн. є встановленою, за погодженням з ОСОБА_2 , франшизою, яка не сплачується страховою компанією. Таким чином, франшиза у розмірі 2000,00 грн. повинна бути стягнута з відповідача. Такі ж самі висновки містяться в постанові Верховного Суду від 31.01.2019 року по справі № 459/3900/16. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вимоги щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн. з ОСОБА_5 залишаються незмінними. Завдана йому моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з пошкодженням його майна та позбавленням його можливості вільно пересуватись протягом двох місяців з 15.09.2020 року до 27.11.2020 року та вирішувати свої побутові проблеми, у тому числі, з відвідування лікарні. Необхідність медичного нагляду підтверджується довідкою від 02.02.2017 року про необхідність нагляду і лікування у онколога та невропатолога. Моральна шкода також полягає у самому факті протиправної поведінки щодо нього з вчинення дорожньо-транспортної події та у зв`язку з безпідставною відмовою ОСОБА_2 сплатити йому 2000,00 грн. франшизи. Такий обов`язок покладено на нього законом та договором з страховою компанією. В п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як передбачено ст. ст. 13, 14 ЦК України при здійсненні своїх цивільних прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Відмовляючись відшкодовувати незначну частину завданої шкоди, ОСОБА_2 порушив всі вищезазначені норми та принципи цивільних відносин та зробив це умисно, сподіваючись на те, що позивач не буде звертатись до суду за такою незначною сумою стягнення. Про свій обов`язок відшкодувати шкоду він знав як і кожен водій, оскільки самостійно обирав умови страхування в частині франшизи. Однак, для нього ця сума є значною. Його пенсія складає 3059,10 грн. . При визначенні розміру моральної шкоди він просив суд врахувати те, що він є учасником бойових дій, інвалідом 2 групи за загальним захворюванням, має обмежені можливості у пересуванні без автотранспортного засобу. Він проживає на околиці міста. Він не має сім`ї, проживає один і вимушений був звертатись за допомогою до знайомих. Він запропонував ОСОБА_2 після дорожньо-транспортної події доплатити йому розмір франшизи, однак той, в очевидній безспірній ситуації щодо його вини, відмовився. Така поведінка не є добросовісною та розумною. Він впевнений в тому, що розмір заявленої моральної шкоди є достатнім для компенсації завданих йому страждань. Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 4, 27, 48, ЦПК України, він просив: 1. Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) завдану йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду (франшизу) , у розмірі 2000,00 грн. . 2. Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн. . 3. Стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн. (вхідний № 27839 від 26.07.2021 року) (а. с. 90, 91) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.11.2021 року у справі № 592/14003/20, провадження № 2/592/177/21 було закрито підготовче провадження та було призначено справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватне акціонерне товариство Страхова компанія Універсальна про відшкодування матеріальної та моральної шкоди до судового розгляду по суті на 13.01.2022 року на 10 годину 00 хвилин. В судове засідання було ухвалено викликати сторони. Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. Ухвала набрала законної сили 26.11.2021 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/101419275) (а. с. 112) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.01.2023 року у справі № 592/14003/20, провадження № 2/592/38/23 у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Нестеренка Максима Васильовича про призначення судової автотоварознавчої експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватне акціонерне товариство Страхова компанія Універсальна про стягнення матеріальної та моральної шкоди було відмовлено. Ухвала про відмову у призначенні судової автотоварознавчої експертизи оскарженню не підлягає. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, що постановлена судом в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. Ухвала набрала законної сили 23.01.2023 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/108545012, https://reyestr.court.gov.ua/Review/108647336) (а. с. 155-157) .

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 адвокати: Марченко Ігор Ігорович, Марченко Ігор Васильович позов підтримали, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та в заяві про зміну предмета позову. Вони просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Нестеренко Максим Васильович позов не визнали. Надали пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Вони просили відмовити у задоволенні позову.

В судове засідання представник третьої особи не прибув. Про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином. Його неприбуття не є перешкодою для розгляду справи по суті ч. 1 ст. 223 ЦПК України (а. с. 30, 31, 34, 72, 73, 84, 85, 87, 103, 106, 109, 120, 122, 125, 130, 138/зв, 143, 160) .

Ознайомившись із позовною заявою, відзивом на позовну заяву, вислухавши пояснення представників позивача, пояснення відповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши та перевіривши письмові докази справи, враховуючи наявність судових рішень, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, суд дійшов наступного висновку.

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.09.2020 року у справі № 592/10659/20, провадження № 3/592/1958/20 ОСОБА_2 було визнано винуватим у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. . Було постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. за наступними реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106 Рахунок IBAN: UA0026001, код отримувача: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) , код класифікації доходів бюджету: 22030106. На постанову може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набрала законної сили 13.10.2020 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/91896698) (а. с. 10) .

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.10.2018 року у справі № 592/14129/18, провадження № 3/592/2042/18 ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. . На постанову може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набрала законної сили 17.10.2018 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/77096439) (а. с. 57, 64) .

Із змісту витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання№ 5911-1 від 19.06.20188 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Суми, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , дата реєстрації: дата заретушована, відмітка: згідно з оригіналом, ОСОБА_1 , підпис, 10.12.2020 року (ксерокопія не відповідає оригіналу) (а. с. 6) .

Із змісту відповіді від НПУ (картки ДТП) від 15.09.2020 року вбачається, що адресою реєстрації власника, водія транспортного засобу учасника дорожньо-транспортної події зазначена: АДРЕСА_5 (а. с. 11, 12) .

Із змісту довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (видається інваліду) серії 12 ААА № 490424, виданої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що він 02.02.2017 року він був оглянутий медико-соціальною експертною комісією, огляд інваліда: первинний, група інвалідності: друга, причина інвалідності: загальне захворювання, інвалідність встановлена на строк: безтерміново, висновок про умови та характер праці: протипоказані виражені психоемоційні навантаження, праця з порушенням режиму харчування, рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності: нагляд і лікування у онколога, невропатолога, підстава: акт огляду МСЕК № 169 від 02.02.2017 року (а. с. 17) .

Із змісту витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що станом на 10.04.2022 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 припинив статус фізичної особи-підприємця, тобто він припинив свою підприємницьку діяльність, пов`язану з наданням в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (КВЕД 68.20. ) . Отже, починаючи з 29.03.2002 та закінчуючи 10.04.2022 року він припинив свою трудову діяльність (https://vkursi.pro/fop/kovpak-valeriy-valentynovych-8d9bcffa-d8b6-428a-b44f-a2b289bddc72) .

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 15.09.2020 року серії ДПР18 № 036110 та з пояснень ОСОБА_2 від 15.09.2020 року, він визнав свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної події (а. с. 8, 9) .

Позивач зазначив про те, що вказаними діями відповідач заподіяв йому матеріальну шкоду, яка полягає у пошкодженні автомобіля SUBARU IMPREZA, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

На момент вчинення дорожньо-транспортної події цивільно-правова відповідальність відповідача, пов`язана із керуванням автомобілем VOLKSWAGEN POLO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ Страхова компанія Універсальна , згідно полісу ЕР-201060635 від 27.08.2020 року (строк дії договору з 06.09.2020 року до 05.09.2021 року включно) , ліміт страхового відшкодування майнової шкоди складає 130000,00 грн. , франшиза складає 2000,00 грн. .

Із змісту страхового акту ПрАТ Страхова компанія Універсальна від 24.09.2020 року № 63429/1 вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 16410,79 грн. , а розмір страхового відшкодування становить 10000,00 грн. , з урахуванням франшизи та коефіцієнту зносу (а. с. 13) . 25.09.2020 року ПрАТ Страхова компанія Універсальна здійснила виплату страхового відшкодування на користь позивача в сумі 10000,00 грн. і претензій до страхової компанії позивач не має.

Також, позивач зазначив про те, що звертався до відповідача з проханням відшкодувати грошові кошти, оскільки він вважав, що фактичний розмір заподіяної йому шкоди більше ніж страхова виплата, але відповідач відмовився. Свою моральну шкоду позивач обґрунтував тим, що він є інвалідом 2 групи загального захворювання, одержувачем пенсію по інвалідності 2 групи та учасником бойових дій. Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 02.02.2017 року йому протипоказані виражені психоемоційні навантаження, рекомендовано нагляд і лікування. Позивач зазначив про те, що внаслідок дорожньо-транспортної події і подальшої поведінки відповідача, яка виразилася у відмові відшкодувати шкоду, він отримав нервовий стрес та психоемоційне навантаження, був вимушений витрачати час для захисту своїх інтересів. Також позивач зазначив про те, що внаслідок дорожньо-транспортної події його автомобіль зазнав серйозних пошкоджень та потребував ремонту, користуватися автомобілем він не міг. Він щоденно потребував автомобіль для відвідування лікарні й аптек для проходження нагляду та лікування, магазинів для придбання продуктів харчування. Крім того, позивач зазначив про те, що внаслідок захворювання він зазнає труднощів у пересуванні із-за постійного фізичного болю, а тому, єдиним доступним засобом дістатись лікарні й аптечних закладів є автомобіль. Користування громадським транспортом викликає відповідачу суттєві незручності. Також позивач зазначив про те, що існує два маршрути, якими можливо дістатися міста з місця його проживання, і в результаті обмежень, викликаних карантином, встановленим з 12.03.2020 року до 03.04.2020 року, через поширення COVID-19, користування громадським транспортом значно ускладнилося. Також позивач зазначив про те, що проживає один без родичів, а тому вимушений іноді користуватися таксі, що ускладнило його спосіб життя, оскільки користування таксі призвело до додаткових фінансових витрат з його боку. Таким чином, позивач просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 6410,79 грн. , моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн. , вирішити питання про розподіл судових витрат.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Нестеренко М. В. повністю заперечував проти задоволення позову, підтримав доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, зазначив, що франшиза є частиною збитків, розмір яких підлягає доведенню. Ст. 1194 ЦК України визначений порядок відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, відповідно до якого така особа має відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) . Позивач не довів належними та допустимими доказами те, що він виконав ремонтні роботи перед продажем свого автомобіля, не довів того, а також того, що існує різниця між сумою сплаченої позивачу третьою особою страхової виплати у 10000,00 грн. і розміром фактичної шкоди, яка дорівнює розміру франшизи у 2000,00 грн. . Також, звернув увагу суду на те, що за відсутності у матеріалах справи страхового полісу, на який посилаються позивач і його представник, розмір франшизи 2000,00 грн. , яку позивач просить стягнути із відповідача, є також недоведеним. Також, представник відповідача ОСОБА_6 просив суд відмовити у стягненні моральної шкоди через її недоведеність доказами. Аналогічно, просив відмовити у стягненні з відповідача витрат на правову допомогу через необґрунтованість позову і їх завищення.

Спірні правовідносини сторін регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України Про страхування , Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Ст. 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню. Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків) , визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України Про страхування ) .

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату) , а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України) . Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України) . Питання страхування відповідальності власників транспортних засобів регулюється не тільки національним законодавством, а й міжнародними нормами, і Україна як держава, яка прагне вступу в Європейський союз, в Угоді про асоціацію України з ЄС зобов`язалась здійснити заходи до підвищення гарантій забезпечення прав потерпілих від дорожньо-транспортних подій відповідно до Директиви 2009/103/ЄС щодо страхування цивільної відповідальності по відношенню до використання автотранспортних засобів та забезпечення виконання зобов`язань щодо страхування такої відповідальності. Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує Закон України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів .

Згідно ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , яким визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками дорожньо-транспортних подій, відшкодування заподіяної шкоди.

Згідно ст. 3 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної події а захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної події життю, здоров`ю, майну третьої особи (п. 22.1. ст. 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ) .

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) . Отже, внаслідок заподіяння під час дорожньо-транспортної події шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів випадках МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату) . Тобто внаслідок заподіяння під час дорожньо-транспортної події шкоди (настання страхового випадку) винуватець дорожньо-транспортної події не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ) . Таким чином, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у ст. 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень ст. 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) . Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного суду у постанові від 14.12.2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/102892553) . Відповідно до ч. 17 ст. 9 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів франшиза частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) ; 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) . Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Із змісту ч. 6 ст. 82 ЦПК України вбачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, суд вважає встановленими обставини винної протиправної поведінки відповідача, а також завдання позивачу майнової шкоди, а саме: 15.09.2020 року о 09 годині 30 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем VOLKSWAGEN POLO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Степана Бандери біля буд. 13 у м. Суми не дотримався безпечної дистанції та вчинив зіткнення з автомобілем SUBARU IMPREZA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів (а. с. 10) .

Усі інші обставини, в тому числі, розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню, повинні бути доведені сторонами, та іншими особами, що беруть участь у справі в загальному порядку.

Правові засади здійснення оцінки майна, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів врегульовані Законом України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність . Відповідно до ст. 9 Закону Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Порядок оцінки шкоди, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної події у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, визначено Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду Державного майна України 24.11.2003 року № 142/5/2092 (в редакції наказу від 24.07.2009 року № 1335/5/1159) . Відповідно до п. 1.3. Методики вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. Відповідно до п. 4.3. Методики за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. У разі проведення автотоварознавчої експертизи (експертного дослідження) за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта або інший документ, передбачений законодавством. Одночасно, ст. 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачена можливість визначення страховиком розміру страхового відшкодування (виплати) шляхом його власної оцінки і без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Так, разом із позовною заявою позивачем був наданий страховий акт № 63429/1, із змісту якого вбачається, що він складений відносно справи 89605/63429, на підставі договору страхування № ЕР-201060635, укладеного із страхувальником ОСОБА_2 , терміном дії із 06.09.2020 року до 05.09.2021 року стосовно автомобіля марки VOLKSWAGEN моделі POLO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікатор VIN: НОМЕР_6 (а. с. 13) .

Також, відповідно до страхового акту 15.09.2020 року о 09 годині 30 хвилин стався страховий випадок ДТП зіткнення ТЗ, із майновою шкодою р-н Суми, Суми, вул. Степана Бандери, 13.

Розділ Дані про потерпілого містить відомості ОСОБА_1 , Пошкоджений ТЗ: марка Subaru, модель Impreza, реєстраційний № НОМЕР_2 . Розділ Розрахунок страхового відшкодування (грн.) серед інших граф містить графу Вартість відновлювального ремонту , у якій вказано 16410,79 грн. , графу Вартість відновл. ремонту з урах. Зносу , у якій вказано 12512,06 грн. , графу Франшиза , у якій вказано 2000,00 грн. , у той час як у графах Страхове відшкодування і До виплати міститься значення 10,000.

Також, позивачем разом із позовом був наданий документ, який підтверджує сплату ПрАТ Страхова компанія Універсальна 25.09.2020 року ОСОБА_1 10000,00 грн. (а. с. 14) .

Інших доказів на доведення розміру матеріальної шкоди та суми стягуваної франшизи позивачем не надано.

Представником відповідача ОСОБА_6 разом із відзивом суду надано копію його адвокатського запиту від 01.02.2021 року до ПрАТ Страхова компанія Універсальна , який містить прохання надати належним чином завірену повну копію звіту про оцінку збитків, завданих автомобілю Subaru Impreza, реєстраційний номер НОМЕР_2 , через ДТП 15.09.2020 року, за результатами чого ПрАТ СК Універсальна був складений страховий акт № 63429/1 від 24.09.2020 року (страховий поліс ЕР-201060635 від 06.09.2020 року) , а також повідомити дату фактичного особистого огляду аварійним комісаром ПрАТ СК Універсальна пошкодженого автомобіля Subaru Impreza, реєстраційний номер НОМЕР_2 , і чи був при цьому огляді запрошений та присутній страховик ОСОБА_2 (а. с. 42) .

Також представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Нестеренком М. В. суду був наданий лист третьої особи ПрАТ СК Універсальна від 03.02.2021 року за вих. № 469/24-001, із змісту якого вбачається, що ПрАТ СК Універсальна вартість страхової виплати було визначено на підставі чинної Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та з вирахуванням франшизи по полісу, що спрацював шляхом складання калькуляції відновлювального ремонту, що відповідає ст. 36.2. Закону Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів без проведення експертизи.

Також у листі зазначено про те, що страховик (відповідач) не викликався для огляду автомобіля суб`єктом оціночної діяльності за відсутністю такої потреби (а. с. 43) .

Із змісту наданого разом із відзивом представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Нестеренком М. В. аварійного сертифікату стосовно питань оцінки матеріальної шкоди автомобіля позивача Subaru Impreza, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вбачається, що третьою особою був визначений розмір вартості проведення відновлювального ремонту 15953,41 грн. , розмір матеріальної шкоди, розрахований за відповідною формулою, становить 12054,68 грн. ; франшиза згідно полісу становить 2000,00 грн. ; вартість погодженої із потерпілим (позивачем) страхової виплати складає 10000,00 грн. .

Таким чином, інформація у страховому акті № 63429/1, наданому позивачем (а. с. 13) і в аварійному сертифікаті (а. с. 44) інформація щодо встановленої третьою особою вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача, з урахуванням зносу (матеріальної шкоди) , різняться між собою.

Також представником відповідача ОСОБА_6 суду була надана ремонтна калькуляція № 89605_OY від 24.09.2020 року, отримана ним у числі додатків до листа ПрАТ Страхова компанія Універсальна (а. с. 45-49) .

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що всі документи, подані сторонами, в яких міститься інформація щодо розміру матеріальної шкоди, завданої автомобілю позивача, отримані у третьої особи та складені нею в процесі діяльності для цілей здійснення страхового відшкодування відповідно до ст. 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів . При цьому звіт про оцінку майнової шкоди, завданої автомобілю позивача не складався, представлені сторонами страховий акт № 63429/1 (а. с. 13) , аварійний сертифікат (а. с. 44) , ремонтна калькуляція (а. с. 45-49) не відповідають вимогам, які ставляться до звіту про оцінку КТЗ (п. 1.4. Методики) .

З огляду на це вказані документи, складені третьою особою, не можуть бути визнані судом, як належні та допустимі докази розміру фактичної шкоди, завданої автомобілю позивача SUBARU IMPREZA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , і, зокрема, розмір різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

Як вбачається із листа територіального сервісного центру МВС № 5946 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Сумській області від 05.02.2021 року № 31/18/5946-5 Наз, автомобіль SUBARU IMPREZA, 2.0 GL, 2007 року випуску, перереєстровано з позивача на іншого власника на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в ТОВ СУМИ АВТОМАКСИМУМ № 6723/20/001985 від 27.11.2020 року (а. с. 53) . Вказана обставина також підтверджується копією договору 6723/20/001985 від 27.11.2020 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_4 (а. с. 54-55) . Отже, позивач продав автомобіль SUBARU IMPREZA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , до звернення до суду із позовом у даній справі. Таким чином, на час розгляду справи неможливо призначити судову експертизу з оцінки майнової шкоди (збитків) , завданої автомобілю позивача, у відповідності до стандартів доказування, визначених цивільним процесуальним законодавством, у т.ч. через вибуття спірного автомобіля із володіння позивача, а з огляду на ненадання позивачем доказів фактичного здійснення ремонту спірного автомобіля до його продажу, обсягів і вартості ремонтних робіт, суд приходить до висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача франшизи в сумі 2000,00 грн. , як частини збитків, що перевищує виплачене третьою особою страхове відшкодування у сумі 10000,00 грн. , є недоведеною позивачем та задоволенню не підлягає.

Надаючи правову оцінку позовній вимозі про стягнення моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача в сумі 20000,00 грн. суд виходить з такого.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди) , повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових правовідносин із таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо) .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Також, суд наголошує на тому, що зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки виникає за таких умов: - наявність моральної шкоди; - протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; - наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою.

Так, на підтвердження заподіяння моральної шкоди суду була надана копії: - пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 серії НОМЕР_7 , виданого 14.04.2017 року на термін довічно (а. с. 15) ; - довідки Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області від 04.04.2017 року № 10.50861, відповідно до якої позивач знаходиться на обліку в Управлінні з 02.02.2017 року довічно, як одержувач пенсії по інвалідності 2 групи з/з, учасник бойових дій (а. с. 16) ; - довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 490424, за результатами первинного огляду, відповідно до п. 12 Висновок про умови та характер праці якої позивачу протипоказані виражені психоемоційні навантаження, праця з порушенням режиму харчування, а відповідно до п. 13 Рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності нагляд і лікування у онколога, невропатолога (а. с. 17) .

Отже, судом було встановлено, що позивач є інвалідом 2 групи загального захворювання, одержувачем пенсії по інвалідності 2 групи та учасником бойових дій. Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальної експертною комісією від 02.02.2017 року йому протипоказані виражені психоемоційні навантаження, рекомендовано нагляд і лікування.

Натомість, матеріали справи не містять доказів проведення ремонту позивачем автомобіля до його продажу, внаслідок чого суд не може встановити факт вибуття автомобіля із користування позивача, його тривалість. Недоведеними залишилися обставини щоденної потреби користування автомобілем з причин проходження позивачем лікування, лікарського нагляду чи відвідування аптек саме у період ремонту автомобіля, неможливості придбання продуктів харчування без автомобіля, користування таксі.

Крім того суд критично ставиться до доводів позивача про суттєвість незручностей, пов`язаних із користуванням громадським транспортом, як спеціально створеної системи перевезення пасажирів за допомогою групових поїздок, доступних для використання широким загалом.

Разом з цим, встановлені судом обставини пошкодження відповідачем автомобіля позивача, які відповідно до положеннями ст. 23 ЦК України пов`язуються з завданням душевних страждань, дозволяють суд зробити висновок про завдання відповідачем позивачу моральної шкоди, яку з урахуванням вимог розумності та справедливості суд оцінює в 1000 грн. .

Надаючи оцінку вимогам позову про стягнення з відповідача витрат позивача на правову допомогу в сумі 10000,00 грн. суд виходить із такого.

Згідно з положеннями ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

За п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05.07.2012 року № 5076-VI Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність ) . Відповідно до ст. 19 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність ) . Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, у т. ч. , належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Так, разом із позовом позивач надав суду попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат у справі про стягнення шкоди з ОСОБА_2 , за змістом якого витрати на правничу допомогу за договором з АО АЛЬТЕРА від 28.09.2020 року становлять 16000,00 грн. (а. с. 18) .

Також позивачем була надана суду копія договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 28.09.2020 року, укладеного між адвокатським об`єднанням Альтера (Виконавець) в особі голови Марченка Ігоря Васильовича і ОСОБА_1 (Замовником ) .

Відповідно до п. 3.1. договору, за цим договором Замовник здійснює оплату Виконавцю у розмірі: - ознайомлення з фактичними обставинами та нормативною базою, надання консультацій, роз`яснень, підготовка документів для звернення до суду, збір доказів, складання позовної заяви із розрахунку 1000,00 грн. за 1 годину; - представництво інтересів Замовника у судових засіданнях 1500,00 грн. за кожне засідання (а. с. 19) .

Ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачає, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) , виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Також суду була надана копія банківської квитанції від 07.12.2020 року, із змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 на користь отримувача АЛЬТЕРА АО була сплачена сума 10000,00 грн. (а. с. 20) .

Відповідно до акту № 0080 здачі прийняття професійної правової допомоги від 07.12.2020 року загальна вартість наданої професійної правничої допомоги складає 10000,00 грн. .

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 року Лавентс проти Латвії (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено про те, що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними та становлять розумну суму (рішення Європейського суду з прав людини у справах Ніколова проти Болгарії та Єчюс проти Литви , п. п. 79, 112, відповідно) .

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) , а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України" (заява № 19336/04) зазначено про те, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268) .

Ч. 4 ст. 137 ЦПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) ; 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) ; 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 5 ст. 141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що при заявлених позивачем позовних вимогах по стягнення з відповідача суми франшизи в розмірі 2000,00 грн. , відшкодування моральної шкоди в сумі 20000,00 грн. , сума сплачених позивачем витрат на правову допомогу становить 10000,00 грн. , у той час як суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення франшизи і про часткове задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 1000,00 грн. , відтак позовні вимоги задоволені на 5 %, а тому суд вважає, що відшкодуванню підлягають 5 % від 10000,00 грн. , а саме: 500,00 грн. витрат на правову допомогу.

При ухвалені даного рішення судом були враховані правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.02.2022 року у справі № 201/16373/16-ц, провадження № 14-17цс21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/104827809) , в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/102892553) , в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі № 752/16797/14-ц, провадження № 14-80цс19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/84153024) , в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.09.2018 року у справі № 569/96/17, провадження № 14-386цс18 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/78977572) , в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/75296543) .

Європейський суд з прав людини вказав про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України (Seryavin And Others v Ukraine ) від 10.02.2010 року, заява № 4909/04, § 58) .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 259, 265, 267, 268, 272 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватне акціонерне товариство Страхова компанія Універсальна про стягнення матеріальної та моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн. .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 500,00 грн. .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь держави судовий збір в розмірі 187,88 грн. .

Оскільки позивача ОСОБА_1 , як сторону, на користь якої було ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, відтак, інша відхилена частина вимог в розмірі 3569,72 грн. компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Сумського апеляційного суду.

Головуючий: І.Г. Бичков