Справа № 443/1203/22 Головуючий у 1 інстанції: Равлінко В.М.
Провадження № 22-ц/811/2930/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів:Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

З участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу № 443/1203/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Жидачівської міської ради про визнання незаконним рішення,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Жидачівської міської ради в якій просить визнати незаконним рішення Бережницької сільської ради №7 від 27.10.2003 та стягнути в його користь судові витрати за 2006-2022 роки, що становить близько 20000 грн.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2022 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Жидачівської міської ради про визнання незаконним рішення, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалу оскаржив позивач. В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з ухвалою. Вважає, що суд безпідставно відмовив у відкритті провадження, оскільки не мав наміру розглядати його позову заяву. Стверджує, що протягом багатьох років звертається за захистом своїх прав до суду, однак суди безпідставно йому відмовляють. Просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач Жидачівська міська рада відзив на апеляційну скаргу не подала, однак його відсутність не перешкоджає розгляду справи (ст.360 ЦПК України).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча Жидачівська міська рада належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч.2 ст.3272 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, апеляційний суд дійшов висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Судом встановлено такі обставини.

22 липня 1991 року за ОСОБА_2 виконавчим комітетом Жидачівської районної ради народних депутатів як землекористувачем закріплено в довічне успадковуване володіння земельну ділянку площею 12,00 гектарів, що знаходиться на території Бережницької сільської ради народних депутатів. Земля надана для ведення селянського господарства. (а.с.9).

15.03.1995 року зареєстровано фермерське господарство «Мадараша Володимира Миколайовича», що підтверджується розпорядженням голови Жидачівської районної державної адміністрації №171 від 15.03.1995 року (а.с.31-36).

Рішенням Бережницької сільської ради Жидачівського району Львівської області №7 від 27.10.2003 року вирішено звернутися з клопотанням до Жидачівської РДА про припинення користування земельною ділянкою фермером ОСОБА_3 , яка надана йому для ведення фермерського господарства у розмірі 12 га та передати її у землі запасу Бережницької сіьскої ради (а.с.20).

Господарським судом Львівської області розглядалась справа №3/103-23/112 за позовом: Фермерського господарства В.М.Мадараша до відповідача 1: Жидачівської районної державної адміністрації, відповідача 2: Бережницької сільської ради про визнання незаконним розпорядження Жидачівської районної державної адміністрації № 158 від 12.03.04 р., акту № 1 від 04.07.2003 року та рішення № 7 від 27.10.2003 року Бережницької сільської ради.

За результатами розгляду цієї справи 18.10.2006 судом ухвалено постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 17.04.2007 року постанову Господарського суду Львівської області від 18.10.2006 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 03.06.2009 року ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 17.04.2007 року та постанову Господарського суду Львівської області від 18.10.2006 року залишено в силі. У цій постанові Верховний Суд України зазначив, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що земельна ділянка використовувалася позивачем не за цільовим призначенням, а тому оспорювані рішення Бережницької сільради № 7 від 27 жовтня 2003 року та розпорядження Жидачівської РДА № 158 від 12 березня 2004 року відповідають вимогам статей 141, 144 ЗК України, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання їх незаконними.

Ця справа розглядалась Господарським судом Львівської області за правилами встановленими Кодексом адміністративного судочинства України, оскільки положеннями п.6 Прикінцевих та перехідних положень КАС України було визначено, що адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів.

У справі №443/1572/18 за позовом адвоката Пилипів Ольги Василівни в інтересах ОСОБА_1 до Жидачівської міської ради Стрийського району Львівської області, Стрийської районної військової адміністрації, яка розглядалась в порядку цивільного судочинства, суд розглядав позовні вимоги: визнати незаконними розпорядження Жидачівської районної державної адміністрації №158 від 12.03.2004 та рішення Бережницької сільської ради №7 від 27.10.2003.

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 27 вересня 2022 року в задоволенні позову відмовлено. Зазначене рішення залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року. У цій справі суди виходили з того, що оскаржувані позивачем дії та рішення є правомірними з огляду на те, що припинення права користування позивачем земельною ділянкою було здійснено в межах норм чинного законодавства.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції врахував, що позивач неодноразово звертався в суд з позовними вимогами про визнання незаконним рішення Бережницької сільської ради Жидачівського району Львівської області №7 від 27.10.2003 року та є рішення, що набрали законної сили. Крім цього, суд зазначив, що спірним рішенням припинено користування земельною ділянкою фермером ОСОБА_3 , а не фізичною особою ОСОБА_3 , тому дійшов висновку, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Частиною 1 ст.19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

Суб`єктна юрисдикція у спорах за участю суб`єктів господарювання, зокрема фермерських господарств, визначається за статусом учасників правовідносин, з приводу яких виник спір, на час виникнення спору.

Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі N 388/1103/16-ц (провадження N 14-419цс18) .

Наведені норми процесуальних законів, а також практика Верховного Суду свідчить про те, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкриті провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Посилання позивача на те, що він протягом багатьох років звертається до суду, однак на його думку суди безпідставно йому відмовляють не є підставою для відкриття провадження у справі з врахуванням того, що судами надано оцінку оскаржуваному позивачем рішенню Бережницької сільської ради №7 від 27.10.2003 року та прийнято остаточне рішення Верховним Судом України у справі 3/103-23/112.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384,389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції ,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 18 травня 2023 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк