17.05.2023 Справа № 761/5463/22
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________________________________________
Унікальний №761/5463/22
Провадження №2/756/1157/23
УХВАЛА

17 травня 2023 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.,

за участю секретаря Колесник А.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Кушнарьова Є.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві усну заяву представника позивача ОСОБА_1 про відвід головуючому судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

УСТАНОВИВ:

17.05.2023 у судовому засіданні представник позивача звернувся до суду із усною заявою про відвід головуючого судді Диби О.В. з посиланням на те, що судом не було дотримано норм чинного законодавства при розгляді вказаного вище провадження, обмежено позивача у доступі до правосуддя, оскільки не належним чином повідомляв про час та місце розгляду справи, та вказував на інші, на його думку, порушення судом процесуального законодавства під час розгляду справи.

Представник відповідача заперечував проти задоволення усної заяви представника позивача вказуючи на її безпідставність та надуманість.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Підстави та обставини для відводу судді чітко визначені ст. 36 ЦПК України.

Як на підставу для відводу головуючого судді, представник позивача посилався на те, що судом не було дотримано норм чинного законодавства при розгляді вказаного вище провадження, обмежено позивача у доступі до правосуддя, оскільки не належним чином повідомляв про час та місце розгляду справи, та вказував на інші, на його думку, порушення судом процесуального законодавства під час розгляду справи.

З посиланням на те, що існують інші обставини, які викликають сумніви в неупередженості та об`єктивності судді, просив відвести головуючого суддю Дибу О.В. від розгляду вказаного провадження.

З таким твердженням суд погодитися не може виходячи із наступного.

За приписами ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

Згідно зі ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У відповідності до ч.3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст. 33 цього Кодексу.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Як убачається із матеріалів справи, позивач, при зверненні до суду із позовною заявою зазначив адресу свого проживання: АДРЕСА_1 .

На зазначену позивачем адресу, суд направляв відповідну судову кореспонденції з метою повідомлення про час та місце розгляду справ, однак, конверт із відміткою про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою» повернувся на адресу суду.

Інші обставини, на які посилався представник позивача, в розумінні ст. 36 ЦПК України не є підставами для відводу головуючого судді, а можуть свідчити про незгоду з процесуальними рішеннями суду.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що обставини, зазначені в заяві як підстави для відводу, не відповідають дійсності, є явно надуманими та не можуть слугувати підставами для задоволення поданої заяви про відвід головуючого.

Відтак, заява про відвід головуючому справі судді є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Інших обставин, які б викликали сумніви в об`єктивності та неупередженості головуючого судді Диби О.В., не наведено.

За таких обставин, керуючись ст. 33-40 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про відвід головуючому судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Олексій ДИБА