ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 88-ц/803/31/23 Справа № 202/37/21 Суддя у 1-й інстанції - Бєсєда Г.В. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Попенко Ю.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Дніпровського апеляційного суду від 15 червня 2022 року за нововиявленими обставинами

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування адміністрації Індустріального району Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2021 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_4 , третя особа орган опіки та піклування адміністрації Індустріального району Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.03.2019 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , яке видано Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, який рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.01.2021 року розірвано.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, 11.09.2019 року.

Позивач зазначав, що син проживає разом з відповідачкою, він, як батько, щомісяця сплачує аліменти на утримання сина, однак відповідач чинить перешкоди в спілкуванні з дитиною, не надає можливості приймати участь у спілкуванні та вихованні дитини.

Позивач наголошував, що неодноразово звертався в правоохоронні органи з приводу ненадання можливості спілкуватися з сином, але відповідач відмовляється вирішувати це питання в позасудовому порядку.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.09.2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування адміністрації Індустріальної районної Дніпровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею було задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язано ОСОБА_4 повідомляти ОСОБА_2 про зміну місця реєстрації та проживання дитини, закладу дошкільної освіти, закладу де навчається дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язано ОСОБА_4 забезпечити можливість спілкування з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за допомогою телефонного та Інтернет зв`язку.

Визначено спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме встановлено наступний графік спілкування з сином:

- щовівторка та щочетверга з 16 години 00 хв. до 19 години 00 хв. з можливістю перебування за місцем проживання батька, без присутності матері ОСОБА_4 , з можливістю відвідувати місця та заклади приналежні до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей з урахуванням стану здоров`я дитини, погодних умов і режиму дня дитини;

- першої та третьої суботи щомісяця з 09 години 00 хв. до 13 години 00 хв. з можливістю перебування за місцем проживання батька, без присутності матері ОСОБА_4 , з можливістю відвідувати місця та заклади приналежні до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей з урахуванням стану здоров`я дитини, погодних умов і режиму дня дитини;

- кожної другої та четвертої суботи щомісяця з 20 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. неділі за місцем проживання батька, або з можливістю виїзду за межі міста, без присутності матері ОСОБА_4 з урахуванням стану здоров`я дитини, погодних умов і режиму дня дитини;

- на день народження дитини з 14 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. з можливістю перебування за місцем проживання батька, без присутності матері ОСОБА_4 , з можливістю відвідувати місця та заклади приналежні до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей з урахуванням стану здоров`я дитини, погодних умов і режиму дня дитини;

- на день народження батька ОСОБА_2 щорічно за бажанням дитини із батьком;

- щорічний спільний відпочинок протягом 15 діб в зимовий та літній період в межах України (за домовленістю батьків) без присутності матері.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2021 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 635 (шістсот тридцять п`ять) грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити частково позовні вимоги, встановивши наступний графік спілкування з сином:

- зустрічі першого та третього вівторка кожного місяця з 17:00 до 19:00 включно у межах м. Дніпро у присутності матері до досягнення дитиною п`ятьох років, а в подальшому без присутності матері;

- зустрічей у дні державних свят України та у день народження дитини протягом двох годин у межах м. Дніпро у присутності матері до досягнення дитиною п`ятьох років, а в подальшому без присутності матері, з урахуванням стану здоров`я дитини, графіку його навчання, заходів щодо розвитку, з узгодженням часу зустрічей за попередньою домовленістю матері та батька;

- спільного відпочинку двічі на рік (в зимовий та літній періоди) тривалістю не більше 15 діб кожний у межах території України, за попереднім узгодженням з матір`ю дитини часу та місця відпочинку, з урахуванням стану здоров`я дитини, графіку його навчання та заходів щодо розвитку, без присутності матері, з часу досягнення дитиною п`ятьох років;

- покласти на батька обов`язок забезпечити особистий супровід дитини під час кожної зустрічі з ним без присутності матері, від місця проживання матері та до місця її проживання, а також протягом всього часу побачення, якщо інше не встановлено за домовленістю матері та батька.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 червня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2021 року та Додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2021 року скасовано та ухвалено нове.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування адміністрації Індустріального району Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначено спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлено наступний графік спілкування з сином:

щовівторка з 16 години 00 хв. до 19 години 00 хв.; кожної першої та третьої суботи щомісяця з 09 години 00 хв. до 13 години 00 хв. з можливістю перебування батька ОСОБА_2 та малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у громадських місцях, дитячих закладах та за місцем проживання батька, без порушення режиму дня дитини, з урахуванням: стану здоров`я дитини, графіку його перебування у закладах навчання та розвитку, у присутності матері до досягнення дитиною 4 років, а у подальшому без присутності матері;

кожної другої суботи щомісяця з 20 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. неділі з можливістю перебування малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання батька - ОСОБА_2 , з урахуванням стану здоров`я дитини, після досягнення дитиною 4 років, без присутності матері;

зустрічі батька ОСОБА_2 та малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у день народження батька ІНФОРМАЦІЯ_3 та у день народження дитини 24 серпня, кожного року, з 16.00 до 18.00 у населеному пункті за місцем проживання дитини, у присутності матері до досягнення дитиною 4 років, а у подальшому без присутності матері, з урахуванням: стану здоров`я дитини, графіку його перебування у закладах навчання та розвитку;

щорічного спільного відпочинку батька ОСОБА_2 та малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 двічі на рік в періоди: з 20 грудня по 01 березня та з 01 червня по 31 серпня по 14 діб кожний, у межах території України, у присутності матері до досягнення дитиною 4 років, а у подальшому без присутності матері.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції від 15 червня 2022 року не оскаржувалась сторонами та набрала законної сили.

10 жовтня 2023 року ОСОБА_1 подала через свого представника адвоката Іваненкову Н.М. безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду заяву про перегляд постанови Дніпровського апеляційного суду від 15 червня 2022 року за нововиявленими обставинами.

Заява мотивована тим, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 червня 2022 року скасовано рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2021 року та Додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2021 року та ухвалено нове, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування адміністрації Індустріального району Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та визначено спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлено графік спілкування з сином. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

27.07.2023 року постановою державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Омельченко С.Ю. було відкрито виконавче провадження.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.09.2023 року по справі № 202/3235/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 , третя особа Індустріальний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька, було виключено відомості про батьківство ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з актового запису №310 складеного 11 вересня 2019 року Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Оскільки постанова Дніпровського апеляційного суду від 15.06.2022 року по справі № 202/37/21 визначає спосіб участі ОСОБА_2 , як батька, у спілкуванні та вихованні малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.09.2023 року по справі № 202/3235/22 було виключено відомості про батьківство ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з актового запису №310 складеного 11 вересня 2019 року Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , то заявник вважає, що постанова Дніпровського апеляційного суду від 15.06.2022 року по справі № 202/37/21 повинна бути скасована.

Перевіривши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до положень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30.03.2012 року Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами, нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Як зазначалось вище, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до частини четвертої статті 423 цього Кодексу не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Згідно з практикою ЄСПЛ процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, наявність доказу, недоступного раніше, який однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пункти 27-34 рішення «Праведная проти Росії» від 18.11.2004 року).

Правова визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже вирішеної справи. Жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого й обов`язкового рішення тільки з метою проведення нового слухання та вирішення справи (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2004 року у справі «Світлана Науменко проти України» (Svetlana Naumenko v. Ukraine), заява № 41984/98, §53).

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Така правова позиція узгоджується із постановою ВП ВС від 25.05.2021 у справі № 752/4995/17.

Судом апеляційної інстанції при розгляді заяви від 10 жовтня 2023 року поданої ОСОБА_1 через свого представника адвоката Іваненкову Н.М. безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, про перегляд постанови Дніпровського апеляційного суду від 15 червня 2022 року за нововиявленими обставинами було встановлено наступне.

Так, у червні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 , третя особа Індустріальний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про нього, як про батька.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що судово-генетична експертиза не була проведена внаслідок ухилення обох сторін від її проведення, крім того, в судовому засіданні було встановлено, що між сторонами тривалий час існує конфліктна ситуація щодо зустрічей батька з дитиною, сплатою аліментів, наявності заборгованості по аліментам.

Під час розгляду вищевказаної цивільної справи № 202/3235/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 , третя особа Індустріальний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька судом апеляційної інстанції було встановлено, що відповідач ОСОБА_6 не надала суду належних та допустимих доказів на спростування того, що позивач ОСОБА_2 , будучи в зареєстрованому шлюбі з нею, яка в період шлюбу народила дитину, не був впевнений в своєму батьківстві та не знав що він не є біологічним батьком народженої дитини, внаслідок чого був зареєстрований, за вимогами ст. 122 Сімейного кодексу України, батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обгрунтовуючи строки звернення з вимогами про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька, позивач послався, що лише після розірвання шлюбу у січні 2021 року відповідач йому повідомила, що він не є біологічним батьком дитини. В свою чергу відповідачка не спростувала зазначене твердження позивача належними доказами.

Крім того, встановлено, що судом першої інстанції ухвалою від 25 жовтня 2022 року за клопотанням позивача для підтвердження батьківства ОСОБА_2 у відношенні дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , була призначена судово-генетична експертиза, однак 24 лютого 2023 року матеріали цивільної справи повернені до суду без виконання, в зв`язку з неявкою громадянки ОСОБА_7 разом з дитиною 19 грудня 2022 року та неявкою обох сторін 16 січня 2023 року на експертизу.

При цьому позивач, у подальшому, не підтримав заявлене в апеляційній скарзі клопотання про проведення судової генетичної експертизи для встановлення його батьківства відносно малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на подану відповідачкою ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції 18.09.2023 року заяву щодо визнання позовних вимог ОСОБА_2 та визнання факту відсутності у ОСОБА_2 біологічного батьківства відносно її малолітнього сина ОСОБА_5 та відмову у проведенні експертизи.

Колегія суддів звертає увагу, що при розгляді апеляційною інстанцією апеляційної скарги ОСОБА_2 у справі № 202/3235/22 колегія суддів зазначала, що вважає підтвердженими позовні вимоги матеріалами справи, особистою заявою відповідачки ОСОБА_1 , поданої до Дніпровського апеляційного суду 18 вересня 2023 року про те, що відповідачка відмовилася від проведення генетичної експертизи та підтвердила факт щодо відсутності батьківства позивача щодо її сина, що є підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , зважаючи на те, що відповідно до положень ст. 212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Ухвалюючи постанову Дніпровського апеляційного суду від 15.06.2022 року по справі № 202/37/21, судом апеляційної інстанції було визначено спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особи, яка була записана батьком, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, 11.09.2019 року.

Судом апеляційної інстанції розглядалась саме апеляційна скарга відповідачки ОСОБА_3 , яка не зазначала доводом те, що ОСОБА_2 не є батьком малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заперечуючи проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 - Відповідачка не заперечувала, що саме він є батьком малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто не оскаржувала рішення місцевого суду з підстав неналежного позивача у справі.

А після ухвалення 15 червня 2022 року Дніпровським апеляційним судом постанови у вказаній справі, не оскаржувала її до суду касаційної інстанції.

Тобто, станом на час розгляду вищевказаної справи, сторони не довели належними доказами, що ОСОБА_2 не є батьком малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідачка ОСОБА_3 особисто приймала участь у справі та не була позбавлена можливості надати суду апеляційної інстанції належні докази, заявити відповідні клопотання чи звернутись до суду з відповідним позовом. В свою чергу подана особисто ОСОБА_3 заява у справі № 202/3235/22 підтверджує її обізнаність протягом тривалого часу, у тому числі і на час ухвалення Дніпровським апеляційним судом постанови від 15 червня 2022 року, що ОСОБА_2 не є біологічним батьком малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, вивчаючи матеріали цивільної справи колегією суддів було встановлено, що при розгляді цивільної справи № 202/37/21 була долучена апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суд м. Дніпропетровська від 30 грудня 2021 року за заявою ОСОБА_4 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису (т.2 а.с.88-93).

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначав, що 13 грудня 2021 року ОСОБА_4 повідомила йому, що він не є батьком його малолітнього сина ОСОБА_5 . 15 грудня 2021 року ОСОБА_4 вчергове заявила, що ОСОБА_2 не є батьком його малолітнього сина ОСОБА_5 .

Проте, при розгляді даної справи не ставилося питання щодо оспорювання батьківства.

Постанова Дніпровського апеляційного суду від 15.06.2022 року не оскаржувалася сторонами та набрала законної сили.

Згідно ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 23 листопада 2023 року представник заявниці зазначив, що на теперішній час вже виключено відомості про батьківство ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з актового запису №310 складеного 11 вересня 2019 року Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначила, що на теперішній час спору між сторонами не має, а є спір з виконавчою службою, у звязку з відкритими виконавчими провадженнями на виконання виконавчого листа №202/37/21.

Згідно правової позиції Верховного Суду у постанові від 26 січня 2022 року по справі № 201/2707/21 виключення запису про батьківство позивача має своїм наслідком саме припинення обов`язку утримання дитини з боку особи, яка була зазначена у свідоцтві про народження, як батько, з моменту винесення судом відповідного рішення, отже, питання звільнення від сплати заборгованості за аліментами на утримання дитини є предметом окремого судового розгляду.

Згідно з частиною 9 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України «Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права)».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне застосувати аналогію закону та з огляду на позицію Верховного Суду, та приходить до висновку, що вирішення питання щодо подальшої участі ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною є предметом окремого судового розгляду.

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи.

Така правова позиція узгоджується із постановою ВП ВС у справі № 9901/819/18 від 14 квітня 2021 року (пункт 6.38).

Зважаючи на викладене, заявниця ОСОБА_1 , за встановлених обставин, не довела суду апеляційної інстанції факту її особистої необізнаності щодо відсутності у ОСОБА_2 біологічного батьківства відносно її малолітнього сина ОСОБА_5 на момент ухвалення постанови Дніпровського апеляційного суду від 15.06.2022 року, тобто, вона не довела, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а відповідно до проаналізованих положень діючого цивільного процесуального законодавства України, це не є нововиявленою обставиною, тому колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для перегляду постанови Дніпровського апеляційного суду від 15 червня 2022 року.

Керуючись ст.ст. 423, 429 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Дніпровського апеляційного суду від 15 червня 2022 року за нововиявленими обставинами відмовити.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 червня 2022 року залишити в силі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко