Справа № 467/171/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2023 року Арбузинський районний суд Миколаївській області

у складі: головуючого судді Кірімової О.М.

при секретарі: Розмеріци О.В.

у ході підготовчого судового засідання в смт. Арбузинка по розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення її батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач по справі, мати дитини ОСОБА_2 не виконує обов`язки щодо виховання та утримання доньки, не бере участі в її вихованні, не піклується про дитину, не цікавиться її долею, не спілкується з дитиною, дитина проживає разом із батьком.

Оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх материнських обов`язків відносно своєї доньки, не цікавиться її життям, фізичним і духовним розвитком, не піклується про стан її здоров`я, не проявляє турботи та інтересу до розвитку та внутрішнього світу дитини, не підтримує матеріально, добровільно відмовилася від своїх материнських прав, що підтверджено нотаріальною заявою, вимушений був звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 21.02.2023 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 21.03.2023 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області.

Позивач надіслав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідач надіслала суду заяву про визнання позовних вимог та не заперечує проти їх задоволення, розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області Н.В. Явтушенко до суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі.

Вирішуючи питання про прийняття визнання позову відповідачем ОСОБА_2 , суд виходить з наступного.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Проте, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону (наприклад, відповідач визнає безпідставний позов) або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (наприклад, малолітніх або недієздатних), суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи.

Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову (такий висновок сформулював Верховний Суд у постановах від 15 червня 2020 року у справі № 588/1311/17, від 15 липня 2020 року у справі № 524/10054/16).

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989, яка набула чинності в Україні 27.09.1991 «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини».

Статтею 18 Конвенції передбачено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити виконання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до положень ст. 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Таким чином, суд приходить до переконання що спір, який виник між сторонами стосується в першу чергу якнайкращих інтересів дитини. Визнання відповідачем позову порушує права дитини, зокрема право на проживання у повній сім`ї та на материнське виховання, а тому у прийнятті визнання відповідачем позову слід відмовити та продовжити розгляд справи у порядку передбаченому чинним законодавством.

Суд вважає, що за обставин, викладених у позовній заяві, не досліджуючи інших обставин у цій справі, суд позбавлений можливості достеменно встановити відсутність обставин, які вказують на відсутність порушення закону або прав, інтересів інших осіб, а тому, враховуючи, що повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову, суд дійшов висновку, що у прийнятті визнання відповідачем позову слід відмовити та продовжити розгляд справи у порядку передбаченому чинним законодавством.

Керуючись ст.ст. 200, 206, 259, 260, 261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті визнання відповідачем ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про позбавлення батьківських прав.

Продовжити проведення підготовчого провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про позбавлення батьківських прав.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Арбузинського

районного суду О.М. Кірімова