"29" листопада 2023 р. Єдиний унікальний номер судової справи: 150/475/23
Номер провадження: 2/150/194/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Суперсона С.П.

за участі секретаря Дудки А.Ю.

в режимі відео конференції представника позивача - адвоката Совгири В.Д.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Службу у справах дітей Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визначення місця проживання дітей з батьком, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Службу у справах дітей Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визначення місця проживання дітей з батьком.

Позов обґрунтований тим, що 02 вересня 2001 року між сторонами було укладено шлюб. В шлюбі у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 21 квітня 2023 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу, дочка сторін виявила бажання проживати з батьком.

Тому 08 червня 2023 року сторони уклали договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини серії НСМ № 395269, посвідчений приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 1904. Відповідно до договору визначено місце проживання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання батька. Також визначено місце навчання дитини та порядок здійснення батьківських прав обома батьками.

Однак, позивач посилається на те, що в останній час, відповідач почала погрожувати йому відібранням дитини, зауважуючи, що має намір залишити дочку у себе.

Також позивач зауважує, що створив комфортні умови для проживання та розвитку дитини з ним, що підтверджується актом обстеження умов проживання дитини, затвердженим 31 серпня 2023 року Чернівецькою селищною радою Могилів-Подільського району Вінницької області.

Тому позивач в позовній заяві просить визначити місце проживання дочки сторін з ним.

Представник позивача - адвокат Совгира В.Д., яка діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги від 07 вересня 2023 року № 249, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задоволити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи у її відсутність, посилаючись на те, що виїхала за межі України. В поданій заяві позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Службою у справах дітей Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області подано до суду заяву про розгляд справи у відсутність повноважного представника Служби.

Керуючись ч. 3 ст. 200 ЦПК України, з огляду на повне визнання відповідачем позовних вимог, суд вбачає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Суд, заслухавши думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини.

Шлюб між сторонами зареєстрований 02 вересня 2001 року Чернівецьким районним відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької області, про що складено актовий запис № 15 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

В даному шлюбі у сторін народилося двоє дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .

Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 21 квітня 2023 року по справі № 150/117/23 шлюб між сторонами розірвано.

Означене рішення суду набрало законної сили 23 травня 2023 року.

08 червня 2023 року сторони уклали договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини серії НСМ № 395269, посвідчений приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 1904.

Відповідно до договору визначено місце проживання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання батька. Також визначено місце навчання дитини та порядок здійснення батьківських прав обома батьками.

Однак, позивач посилається на те, що в останній час, відповідач почала погрожувати йому відібранням дитини, зауважуючи, що має намір залишити дочку у себе.

Також позивач зауважує, що створив комфортні умови для проживання та розвитку дитини з ним, що підтверджується актом обстеження умов проживання дитини, затвердженим 31 серпня 2023 року Чернівецькою селищною радою Могилів-Подільського району Вінницької області.

На виконання ухвали суду від 05 жовтня 2023 року службою у справах дітей Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області 11 жовтня 2023 року здійснено обстеження умов проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за підсумками якого складено акт обстеження матеріально-побутових умов, відповідно до якого визначено, що умови проживання дитини задовольняють нормальний та різнобічний розвиток дитини. При бесіді працівників служби у справах дітей та психолога з дитиною з`ясовано, що в неї склалися щирі і довірливі стосунки з батьком. Мати дівчинки ОСОБА_2 довгий час перебуває за кордоном, участі у вихованні дитини не бере. В свою чергу батько дитини забезпечує належний рівень утримання та виховання дитини. Згідно з податковою декларацією він має регулярний дохід. Дитина є ученицею 9 класу Чернівецького ліцею № 2. Батько цікавиться навчанням та вихованням дитини, відвідує батьківські збори. Мати дитини контакту із закладом освіти не підтримує, із вчителями не спілкується. Тому, з метою захисту інтересів дитини служба у справах дітей повністю підтримує позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання дочки разом з батьком.

Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст. 9 цієї Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; таке розлучення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини; держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

При вирішенні спору про місце проживання дитини суд звертає особливу увагу на вік дитини. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Досліджені судом докази та акт обстеження умов проживання, наданий службою у справах дітей Чернівецької селищної ради на виконання ухвали суду дають підстави беззастережно стверджувати, що вихованням, утриманням, матеріальним забезпеченням, розвитком дитини займається переважно батько (позивач по справі). Позивач створив для дитини належні умови для проживання, навчання, дитина забезпечена усім необхідними для її гармонійного розвитку, навчання та виховання.

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з правовим висновком викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц.

Суд зазначає, що вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі чи будинку), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

На підставі наведених норм права та встановлених обставин справи, виходячи з необхідності забезпечення якнайкращих інтересів дитини, приймаючи до уваги те, що якнайкращим інтересам дитини буде відповідати її проживання з батьком, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визначення місця проживання дитини з позивачем.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст.4, 5, 7, 8, 10, 11, 12, 76-81, 83, 89, 141, 256-265, ч.4 ст.268, ст.ст.273, 274-279 ЦПК, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей з батьком, - задовільнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) понесені ним судові витрати в сумі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено на протязі тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду безпосередньо.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст судового рішення виготовлено у відповідності до ст. 259 ЦПК України - 29 листопада 2023 року.

Головуючий суддя С.П. СУПЕРСОН