Провадження № 2/127/3970/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

22.05.2023 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Мельник А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якій з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 13.03.2023 року просив в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнати за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 3/20 частки домоволодіння з двох житлових будинків з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами загальною площею 356,7 кв. м, житловою площею 184,8 кв.м за адресою : АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 1/2 частку земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,0349 га, кадастровий номер :01:039:0131, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Позов мотивований тим, що 15.06.1994 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що зроблено актовий запис № 1205 від 15.06.1994 року.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/34587/19 від 06.04.2020 року вирішено розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 15.06.1994 року Відділом РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області за актовим записом № 1205.

В період шлюбу сторони придбали у спільну сумісну власність та оформили на імя ОСОБА_2 таке майно: 3/10 часток домоволодіння з двох житлових будинків з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 356,7 кв. м, житловою площею 98,6 кв. м за адресою : АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку площею 0,0349 га, кадастровий номер :01:039:0131, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою : АДРЕСА_1 . Це підтверджує інформаційна довідка № 299373661 від 14.02.2022 року, що є підставою для набуття права власності на спірний житловий будинок. Також зазначено рішення третейського суду м. Вінниці від 23.09.2004 року, декларація про готовність об`єкта до експлуатації серія та номер ВН 08, видана Департаментом ДАБІ у Вінницькій області 21.12.2015 року, технічний паспорт серія б/н, виданий КП ВМБТІ від 02.12.2015 року.

Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 14.02.2022 року ОСОБА_2 є власником земельної ділянки за адресою : АДРЕСА_1 , площею 0,0349 га, кадастровий номер :01:039:0131, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Посилаючись на положення ст. ст. 368, 372 ЦК України, ст. 60, 63, 65, 69, 70, 71 СК України позивач вважав, що набуте в період шлюбу вищевказане майно є їх спільною сумісною власністю і через відсутність його поділу за взаємною згодою сторін підлягає поділу в судовому порядку в рівних частках шляхом визнання за ОСОБА_1 права спільної часткової власності на половину такого майна.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив прийняти заочне рішення про задоволення позовних вимог і стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позовну заяву не подала, в жодне судове засідання не з`явилась, незважаючи на те, що суд виконав вимоги процесуального законодавства та направляв судові виклики до суду за зареєстрованою адресою місця проживання відповідача: АДРЕСА_2 . Поштові конверти з судовою кореспонденцією повернулись до суду з відмітками на довідках «Укрпошти» про те, що адресат відсутній за вказаною адресою. Також суд викликав відповідача ОСОБА_2 в судові засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 167, 170, 175).

Ухвалою суду від 02.05.2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

З огляду на неявку відповідача, належним чином сповіщену про час та місце розгляду справи, відсутність її відзиву на позов, згоду позивача на прийняття заочного рішення суд, керуючись ст. 280 ЦПК України без винесення окремого процесуального документа ухвалив провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, оцінивши їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

15.06.1994 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що зроблено актовий запис №1205 від 15.06.1994 року. Цей шлюб розірвано заочним рішенням Вінницького міським суду Вінницької області у справі № 127/34587/19 від 06.04.2020 року, що набрало законної сили 08.07.2022 року.

Рішенням третейського суду для вирішення конкретного спору від 23.09.2004 року вирішено позов задовольнити; договір купівлі-продажу 3/10 частин жилого будинку АДРЕСА_1 , укладений 09.09.2004 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у простій письмовій формі визнати дійсним; визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/10 частини жилого будинку АДРЕСА_1 , позначений на платі літ «А», що складається з: кімнат 1-1, 1-2, кухні 1-3, жилою площею 25.5 кв. м, а також на господарські будівлі: сарай «В», вбиральня «Г». Не визнається право власності на самочинно зведену прибудову літ «А» (незакінчена будівництвом).

На підставі цього рішення третейського суду за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 3/10 частин будинковолодіння АДРЕСА_1 , що підтверджує реєстраційне посвідчення, видане 11.01.2005 року, видане комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» (а.с. 112).

Згідно з інформаційною довідкою №299373661 від 14.02.2022 року на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер ВН 8, виданої 21.12.2015 року Департаментом ДАБІ у Вінницькій області, технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 02.12.2015 року, видавник КП ВМБТІ, рішення суду, серія та номер: б/н, виданий 23.09.2004 року, видавник Третейський суд м. Вінниці 25.03.2016 року за ОСОБА_2 проведено державну реєстрацію права спільної часткової власності на 3/10 частки домоволодіння з двох житлових будинків з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 356,7 кв. м, житловою площею 184,8 кв. м за адресою : АДРЕСА_1 .

Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 179693 від 23.12.2011 року (а.с. 87) ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0349 га, за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:039:0131, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Підставою для набуття права власності зазначено рішення Замостянського районного суду м. Вінниці, справа № 2-1071/11/20 від 18.05.2011 року.

Положеннями ст. 69 СК України передбачено право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, за загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім ї.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі у судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24.05. 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11. 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18), в постанові Верховного Суду України від 14.06.2022 року у справі № 947/21450/19.

Отже, на майно, набуте за час шлюбу, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведенню.

В цій справі встановлено, що вищевказане майно набуте в період шлюбу сторін, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, яка не спростована, тому в порядку поділу такого майна є законні підстави для визнання за позивачем права власності на його половину, адже вважається, що частки подружжя є рівними.

За ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На виконання ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи з цього суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і законними та приходить до висновку про їх задоволення.

В зв`язку із задоволенням позовних вимог в силу положень ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 12405 грн. та за проведення оцінки майна 800 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 60, 61, 69, 70 СК України, ст. ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , визнати за ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право спільної часткової власності на 3/20 частки домоволодіння з двох житлових будинків з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 356,7 кв.м, житловою площею 184,8 кв.м за адресою : АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право спільної часткової власності на частку земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0349 га, кадастровий номер :01:039:0131, цільове призначення : для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Стягнути з ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , у відшкодування витрат із сплати судового збору 12405 грн., за проведення оцінки майна 800 грн.

Позивач може оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя