Справа № 347/2259/22
Провадження № 2/347/142/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Заочне

17 травня 2023 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю. С.,

за участю:

секретаря Мошулі Т.В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 (в режимі відеконференції)

представник органу опіки

та піклування Чепіль У.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Кутська селищна рада Косівського району Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача.

08.12.2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Вимоги обгрунтувала тим, що з 05.10.2006 р. по 13.10.2015 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який було розірвано в судовому порядку рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 13.10.2015 року.

За час перебування у шлюбі, в сторін народилося троє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після розірвання шлюбу, неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 залишено на вихованні та проживанні із матір`ю.

24.03.2020 року позивач уклала шлюб повторно із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що виконавчим комітетом Кутської селищної ради Косівського району було зроблено актовий запис № 6. Під час реєстрації шлюбу, позивачу присвоєно прізвище « ОСОБА_1 ».

Після розірвання шлюбу, відповідач ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, щодо виховання та утримання дітей, не турбується про розвиток дітей, не спілкується з дітьми, не сплачує аліменти на утримання дітей.

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 10.08.2022 року у справі № 347/1016/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, позов було задоволено та вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_4 , дочки - ОСОБА_5 та сина - ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття.

На виконання рішення суду, Косівським відділом ДВС у Косівському районі 13.10.2022 року було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача аліментів на утримання трьох дітей (виконавче провадження НОМЕР_7).

Згідно розрахунку із сплати аліментів від 01.11.2022 року, у ОСОБА_3 наявна заборгованість по сплаті аліментів та станом на 01.11.2022 року в розмірі 19 050,00 грн.Окрім того, з червня 2022 року і по даний час час, відповідач не погашає вже наявну заборгованість.

Відповідач ОСОБА_3 участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, взагалі не цікавиться їхнім життям. На даний час вихованням та утриманням дітей займається позивач ОСОБА_7 . В будинку де проживає сім`я створено необхідні умови для проживання, відпочинку та навчання дітей. ОСОБА_1 також зазначила, що відповідач схильний до вчинення домашнього насильства, що в побуті може негативно впливати на психічний розвиток дітей.

У зв`язку з вищевикладеним ОСОБА_1 просила позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо його дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнути із відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано.

Позиція учасників в судовому засіданні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 вимоги позову підтримали в повному обсязі. Висловили доводи аналогічні в позовній заяві. Представник позивача додатково зазначив, що заборгованість по аліментам вже становить 37 050,00 грн., жодних коштів не сплачено. ОСОБА_3 взагалі не приймає участь у житті дітей, матір дітей та її чоловік ОСОБА_7 займаються вихованням та утриманням. Батько дітей жодного разу не з`являвся до школи де навчаються діти, не приходив на батьківські збори.

Що стосується висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , то такий на переконання відповідача є необгрунтованим та суперечить інтересам дітей. У висновку зазначено, що комісією з питань захисту дітей було встановлено про неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків, вихованням дітей займається виключно матір, разом з тим об`єктивних або обґрунтованих причин, які ускладнюють участь батька у вихованні дітей, матеріального утримання у висновку не зазначено. Висновок комісії про те, що у діях батька прослідковується заінтересованість до збереження відносин з дітьми та бажання бачитись, брати участь у їхньому житті є абсолютно нічим не підтвердженим, такі твердження ґрунтуються виключно на усних поясненнях та не підтверджується жодними об`єктивними доказами.

Пасивна поведінка відповідача ОСОБА_3 у вихованні дітей не може вважатися поважною причиною та свідчити про інтерес до своїх дітей. Також представник ОСОБА_2 ствердив, що відповідач у судове засідання не з`явився, як і в попередні всі, відзив на позовну заяву не подав, доказів на спростування інформації не надав, що свідчить про відсутність у нього інтересу щодо його подальшої долі у вихованні дітей, тому наявні всі фактичні та правові підстави для задоволення позову.

ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, також повідомила, що дійсно старший син ОСОБА_4 спілкувався з батьком один раз у 2023 році, інші діти не спілкуються взагалі.

Представник органу опіки та піклування Чепіль У.Я. проти позову заперечила, однак ствердила, що комісія з прав захисту дітей здійснювала перевірку умов проживання батька та матері та зазначила, що мати ОСОБА_1 відповідально ставиться до виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей. ОСОБА_3 має ще на утриманні 2-х дітей співмешканки з якою проживає, щодо несплати аліментів відповідач пояснив, що немає постійної роботи, однак буде сплачувати аліменти, відомо, що у відповідача хвора мати.

Відповідач звернувся до органу опіки та піклування та повідомив, що працевлаштувався, погашатиме свої зобов`язання. Має намір виїхати за кордон, на засіданні комісії не був, однак з`явилися його батьки та повідомили, що люблять своїх онуків хочуть з ними бачитись, однак зазначили, що мати дітей чинить перешкоди у спілкуванні. Діти люблять батьків однаково. Син ОСОБА_4 деколи бачиться з батьком, інші діти ображені.

Неповнолітній ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що проживає з батьком в одному селищі, однак не спілкується ним, останній раз з батьком бачився на початку 2023 року. Батько ОСОБА_3 не приходить до дитини в гості та в школу, не вітає на свята та на день народження, не телефонує йому, та не спілкується з ним в соціальних мережах, фінансово не допомагає. Інколи при зустрічі в селі, може з ним привітатися, та поцікавитися його справами. ОСОБА_4 переконаний, що батька слід позбавити батьківських прав відносно нього.

Неповнолітня ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що з батьком спілкувалась декілька років тому. Батько не спілкується з нею, не телефонує їй, не вітає зі святами, не купляє речей, не відвідує школу. ОСОБА_5 ствердила, що навіть не пам`ятає батька. Висловила категоричну позицію, що батька слід позбавити батьківських прав відносно неї, та її братів.

Неповнолітній ОСОБА_6 , в судовому засіданні пояснив, що з батьком не спілкується, йому відомо де він проживає, однак в гості його ніхто не запрошував. ОСОБА_6 плутався в показаннях, не міг точно сказати дату коли бачився з батьком, однак ствердив, що це було дуже давно. ОСОБА_6 висловив думку, що батька слід позбавити батьківських прав, оскільки він не бере участі у житті дітей.

Заяви, та клопотання учасників справи.

Відповідач в судові засідання не з`являвся, про дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 55, 82, 101, 140, 151, 165, 168, 181, 187).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 14.12.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 19.01.2023 року в підготовчому засіданні було оголошено перерву до 27.02.2023 р. у зв`язку з зобов`язанням органу опіки та піклування, - служби у справах дітей Кутської селищної ради, надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача.

27.02.2023 р. підготовче судове засідання було відкладено на 20.03.2023, за клопотанням третьої особи.

Ухвалою суду від 20.03.2023 року закрито підготовче провадження, та призначено справу до розгляду по суті на 11.04.2023 року.

11.04.2023 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з перебуванням головуючої судді у відпустці.

02.05.2023 року в судовому засіданні було оголошено перерву до 17.05.2023 р. у зв`язку з викликом представника органу опіки та піклування для надання пояснень щодо висновку про позбавлення батьківських прав.

Судом також було розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №347/2259/22 відповідача ОСОБА_3 (а.с. 53, 100, 150).

Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив та у строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання № 299 від 03.09.2020 року, позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Згідно копії довідки № 1661 від 01.11.2022 про склад сім`ї, виданої Старокутським старостинським округом, разом ОСОБА_1 зареєстровані батько - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мати - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син - ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 18).

Відповідно до копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 09.07.2007 р., серії НОМЕР_2 від 13.08.2008, серія НОМЕР_3 від 30.11.2010, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 19-21).

13.10.2015 р. шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_3 було розірвано, неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишено на вихованні та проживанні із матір`ю, що підтверджується копією рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області (а.с. 22).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 24.03.2020 року, ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_1 (а.с. 23).

Рішенням Косівського районного суду від 10.08.2022 року, ухвалено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі 1500 (одна тисяча п`ятсост) грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття (а.с. 25).

На виконання вищевказаного рішення суду, 04.10.2022 року видано виконавчий лист № 347/1016/22. Стягнення аліментів розпочати з 24.06.2022 року (а.с. 26).

Згідно копії інформації про виконавче провадження та копій постанов, встановлено що станом на 25.11.2022 року відкрито виконавче провадження згідно виконавчого листа від 04.10.2022 року № 347/1016/22 про стягнення з ОСОБА_3 (боржника) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей, проводяться виконавчі дії (а.с. 27-30).

Відповідно до копії розрахунку із сплати аліментів сума коштів, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 станом на 01.11.2022 року становить 19 050,00 грн. (а.с. 31).

Згідно копії акту обстеження матеріально- побутових умов сім`ї № 184 від 02.11.2022 року, за адресою АДРЕСА_2 проживають ОСОБА_1 заявник, син ОСОБА_6 ,, син ОСОБА_4 , дочка ОСОБА_5 , син ОСОБА_12 та чоловік ОСОБА_7 , будинок належить останньому (а.с. 32).

Відповідно до копій довідок Кутського ліцею встановлено, що діти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дійсно навчаються у даному освітньому закладі (а.с. 33-35).

Згідно копії характеристики від 22.11.2022 року, щодо ОСОБА_4 , встановлено, що останній навчається у 9- му класі, зарекомендував себе, як учень із середнім рівнем навчання. ОСОБА_4 має довільну пам`ять, потребує сторонньої допомоги для засвоєння розуміння матеріалу. Дитина легка у спілкуванні, доброзичлива, у класному колективі має повагу до інших, підтримує дружні стосунки. Мати відіграє належно роль у вихованні сина, цікавиться речами, які пов`язані з навчанням та поведінкою сина, відвідує класні та загальні батьківські збори (а.с. 36).

Відповідно до копії характеристики від 22.11.2022 року, щодо ОСОБА_5 , встановлено, що остання навчається у 9-му класі, зарекомендувала себе, як дисциплінована і старанна учениця. Володіє навчальним матеріалом на достатньому рівні. Дитина організована, пунктуальна, працелюбна, охайна та скромна, має невелике коло друзів, любить своїх рідних. Мати відіграє неабияку роль у вихованні ОСОБА_5 , цікавиться навчанням, досягненнями та поведінкою доньки, відвідує класні та загальні збори (а.с. 37).

Згідно копії характеристики від 21.11.2022 року, щодо ОСОБА_6 , встановлено, що останній навчається у Кутському ліцеї з першого класу. За час навчання проявив себе на середньому рівні навчання. Михайло доброзичливий, скромний, дотримується правил, а в класному колективі його поважають, підтримує дружні стосунки з однокласниками. Мати приділяє належну увагу вихованню сина, цікавиться його навчанням та поведінкою, відвідує класні та загальні збори (а.с. 38).

Відповідно до копії постанов Косівського районного суду, щодо ОСОБА_3 розглядалися справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП України (а.с. 39-42).

Відповідно до висновку № 1 від 27.02.2023 року, Кутська селищна рада вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_3 відносно його неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 105-107). Вказаний висновок затверджений рішенням виконавчого комітету №15 Кутської селищної ради, Крсівського району, Івано-Франківської області (а.с.104).

Згідно копії розрахунку із сплати аліментів сума коштів, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 станом на 27.02.2023 року становить 37 050,00 грн. (а.с. 117).

Відповідно до копії постанов державного виконавця від 10.02.2023, виконавче провадження № НОМЕР_7 стосовно боржника ОСОБА_3 відкрите, проводяться виконавчі дії (а.с. 118-125).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітніх дітей.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі N 522/10703/18 (провадження N 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі N 760/468/18 (провадження N 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі N 638/16622/17 (провадження N 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі N 522/21914/14 (провадження N 61-8179св19).

Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше) є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Отже, законом визначено, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо та є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Вказаний висновок має рекомендаційний характер.

За змістом статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Згідно копії свідоцтв про народження, сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_3 батьками неповнолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач ОСОБА_1 займається вихованням утриманням дітей повністю самостійно.

Відповідно до характеристик навчальних закладів, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 навчаються добре. Батько участі у навчальному процесі не бере. Вихованням дітей повністю займається мати ОСОБА_1 .

В судовому засіданні були заслухані неповнолітні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , які ствердили, що батько ОСОБА_3 взагалі не цікавиться їх життям, не бере жодної участі у їх вихованні, навчанні, та утриманні. Батько не вітає їх з днем народження, та іншими святами. Батько не завжди вітається з дітьми на вулиці, не телефонує, та жодним чином не підтримує з ними контакт. Батько не надає жодної ні моральної, ні фінансової підтримки дітям. Неповнолітні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , ствердили, що їх вихованням та утриманням займається мама ОСОБА_1 .

Неповнолітні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 ствердили, що бажають щоб ОСОБА_3 позбавили батьківських прав. Вважають, що позбавлення батьківських прав, в даному випадку відповідатиме їх найкращим інтересам, оскільки мама повністю їх забезпечує, та піклується про них.

Суд зауважує, що думка дітей (неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 ) була висловлена ними добровільно, та будь яких ознак впливу на їх дійсну волю не було встановлено в судовому засіданні.

Оцінюючи думку дітей, то суд зауважує, що вік і рівень розвитку дітей цілком дозволяють їм усвідомлено висловлювати свою думку стосовно питання позбавлення батьківських прав. При цьому суд стверджує, що думка дітей не є вирішальною, однак вона враховується в сукупності з іншими обставинами та доказами у справі.

В матеріалах справи є висновок органу опіки і піклування, відповідно до якого визнано недоцільно позбавляти ОСОБА_3 батьківських прав. Однак такий висновок є необґрунтованим, в тій частині, що сам по собі факт заперечення ОСОБА_3 проти позбавлення його батьківських прав є недоречним, з огляду на встановлення обставин, які в підтверджуються в сукупності зібраними в матеріалах справи доказами, що відповідач ОСОБА_3 не бере жодної участі у вихованні та утриманні своїх неповнолітніх дітей.

Аналізуючи наведені факти та обставини, суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 ухиляється від виховання своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 та виконання своїх обов`язків. Не цікавиться долею своїх дітей, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; та взагалі не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу.

Суд звертає увагу, що зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить переконання, що обставини, на які посилається позивач у своєму позові, є достовірними та такими, що не викликають у суду сумніву, а отже, відповідачем порушено право його дітей на рівень життя, достатній для їх фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, яке гарантоване ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" і яке підлягає захисту на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України шляхом позбавлення його, як батька батьківських прав відносно неповнолітніх дітей, оскільки він ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо їх виховання, що в свою чергу не буде суперечити інтересам дітей.

Одночасно суд роз`яснює відповідачу його право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, за наявності підстав передбачених частинами 3 - 5 ст. 169 СК України.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.

На підставі Конституції України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 19, 150, 155, 164, 166, 171 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Кутська селищна рада Косівського району Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ) батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей:

сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , проживає: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 ) судовий збір в розмірі 992,40 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте Косівським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Косівського районного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач може оскаржити рішення суду безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25 травня 2023 року.

Суддя Ю. С. Кіцула