Справа № 369/6732/23
Провадження № 2/369/4202/23
РІШЕННЯ

Іменем України

26.05.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

при секретарі судового засідання Безкоровайній М.Л.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу № 369/6732/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач та відповідач 11.10.2014 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 214.

Від даного шлюбу сторони мають двох спільних дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про народження серії НОМЕР_1 від 15.01.2016) та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ).

Однак, шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені близько року потому, після чого сторони робили спроби щодо примирення та збереження сім`ї, однак їм не вдалося примиритися, у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя. Шлюб між сторонами на сьогоднішній день існує формально.

Позивач відзначає, що спільна дитина буде проживати з ним, а відповідач по справі прийматиме участь у її вихованні та утриманні.

На підставі вище наведеного, ОСОБА_3 просив суд розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зареєстрований 11.10.2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 214; визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з їхнім батьком ОСОБА_3 ..

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.05.2023 року у справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.

У судовому засіданні 26.05.2023 року представник позивача підтримав задоволення позовних вимог у повному обсязі, 24.05.2023 року позивач подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні 26.05.2023 року не заперечив проти задоволення позовних вимог, подав до суду відзив відповідача на позовну заяву та заяву відповідача про визнання позовних вимог у повному обсязі, в якій відповідач просила розглянути справу без її участі.

Враховуючи визнання позову відповідачем, суд, відповідно до правил ч. 3 ст. 200 ЦПК України визнав за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалите рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.10.2014 року між позивачем та відповідачем у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, було зареєстровано шлюб, про що було зроблено актовий запис № 214, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_3 .

Від даного шлюбу сторони мають двох спільних дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про народження серії НОМЕР_1 від 15.01.2016) та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ).

Позивач вказує, що між сторонами шлюбно-сімейні стосунки не підтримуються, шлюб між сторонами на сьогоднішній день існує формально.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст. ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст.110 СК України).

Згідно із ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що має місце припинення подружніх стосунків, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин, суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, а тому позов в частині позовних вимог про розірвання шлюбу є обґрунтований та законний, в зв`язку з чим підлягає задоволенню.

В частині позовних вимог про визначення місця проживання дітей разом із позивачем, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог в цій частині, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 3 ст. 45 ЦПК України, суд сприяє створенню належних умов для здійснення малолітньою або неповнолітньою особою її прав, визначених законом та передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Як роз`яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визначення його недійсним та поділ майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц зазначила, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага, в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини, приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16.07.2015 року).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Судом встановлено, що позивач бажає визначити місце проживання спільних дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 разом із ним.

Таке ж бажання виявила і відповідач, яка в підготовчому судовому засіданні визнала позовні вимоги у повному обсязі, подавши відповідну заяву та відзив на позов до суду.

Враховуючи думку учасників справи, з метою забезпечення найкращих інтересів дитини, суд проходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки таке рішення не суперечитиме найвищим інтересам дитини.

З огляду на встановлені у справі обставини, враховуючи інтереси дітей, їх вік, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визначення місця проживання дітей з позивачем підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 112, 114, 160, 161 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 76-81, 200, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зареєстрований 11.10.2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 214.

Після розірвання шлюбу прізвища сторін залишити без змін.

Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з їхнім батьком ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано .

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про позивача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації та місця проживання: АДРЕСА_1 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено: 26.05.2023 року.

Суддя А.В. Янченко