ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року

м. Харків

справа № 642/6457/21

провадження № 22-ц/818/1984/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.

учасники справи:

позивач Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2021 року ухвалене у складі судді Шрамко Л.Л,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги теплопостачання та гарячого водопостачання у розмірі 73293,73 грн за період з 01.03.2015 по 31.08.2021, 3% річних у сумі 1959,60 грн, інфляційних витрат у сумі 3959,08 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідачі проживають за адресою: АДРЕСА_1 , і є абонентами КП «Харківські теплові мережі». Однак, в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання відповідач належним чином не здійснюють, внаслідок чого у них утворилась заборгованість за період з 01.03.2015 по 31.08.2021 у розмірі 73293,73 грн.

24.11.2021 Ленінським районним судом м. Харкова було ухвалено заочне рішення, відповідно до якого позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання та гарячого водопостачання задоволено, стягнуто заборгованість за теплопостачання та надання гарячої води у розмірі 73293 грн 73 коп.; інфляційні витрати у розмірі 3959 грн. 08 коп. та 3% річних у розмірі 1959 грн 60 коп., а також стягнути судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. з кожного в рівних частках.

Рішення обґрунтовано тим, що Відповідачі вказані послуги сплачували несвоєчасно та не в повному обсязі, в результаті чого за період з 01.03.2015 по 31.08.2021утворилася заборгованість перед КП «Харківські теплові мережі» у розмірі 73293,73 грн. Розмір заборгованості підтверджується наданими суду рахунками фактур, актами звіряння.

Ухвалою Ленінського районного суду від 17 серпня 2023 року у задоволені заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що про наявність заочного судового рішення Апелянт дізнався 06.06.2023 з повідомлення, яке надійшло на його телефон про те, що приватним виконавцем відкрите виконавче провадження від 05.06.2023, про стягнення заборгованості за рішенням суду. До того часу ні з Ленінського районного суду, ні від стягувача він не отримував будь яких документів. Суд з невідомих обставин визнав, що відповідачі були обізнаними про розгляд справи судом, тобто свідомо та умисно ігнорували судові засідання та не надали відзиву та жодних доказів в свій захист. В порушення висновків Європейського суду з прав людини, викладених в рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989, суд не впевнився в тому, що поведінка відповідачів має умисний характер, а їх дії направлений на невиправдане затягування процесу та/чи зловживання своїм процесуальним правом.

Апелянт зазначив, що Позивач невірно подає інформацію про розмір заборгованості, описують обставини формування боргу та не враховують платежів, які були зроблені відповідачами в оплату послуг позивача. Скаржник зауважив, що за даними відповідача, сума яку було сплачено за послуги теплопостачання, але не враховано позивачем в позовній заяві (та як наслідок в рішенні суду) складає 37718,40 гри. Зазначену суму було сплачено позивачами добровільно, в період за який розраховано заборгованість. Таким чином, враховуючи факт добровільної сплати та факт примусового стягнення за рішенням суду відповідачі (споживачі комунальних послуг) за одні і ті ж самі послуги повинні сплатити двічі. Також в апеляційній скарзі апелянт просив застосувати строк позовної давності.

18.10.2023 до Харківського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу КП «Харківські теплові мережі». КП «Харківські теплові мережі» вважає зазначені відповідачем доводи не обґрунтованими та просить рішення суду залишити без змін. Посилається на те, що суд повно встановив обставини у справі та ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону оскаржуване судове рішення в повній мірі не відповідає.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875 від 24.06.2004 та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідачі вказані послуги сплачують несвоєчасно та не в повному обсязі, в результаті чого за період з 01.03.2015 по 31.08.2021 утворилася заборгованість перед КП «Харківські теплові мережі» у розмірі 73293,73 грн. Розмір заборгованості підтверджується наданими суду рахунками фактур, актами звіряння.

За визначеннями, які зазначені у статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України від 24 червня 2004 року № 1875-IV), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Такі послуги надаються споживачу - фізичній чи юридичній особі, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути єдиною підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтверджена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).

Встановивши, що КП «ХТМ» надає послуги з централізованого опалення у квартирі АДРЕСА_2 суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь - якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Правом вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних кредитор наділений у силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних як складова грошового зобов`язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Саме такого правового висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції, сформованій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц (провадження № 14-59цс18) якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

Рішення по справі ухвалено за відсутності учасників справи у заочному порядку. У червні 2023 року ОСОБА_3 подав заяву про його перегляд, яку ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 17.08.2023 залишено без задоволення. В заяві про перегляд заочного рішення відповідач зазначав щодо нарахування боргу поза межами трирічного строку. В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить застосувати строк позовної давності до вимог КП «ХТМ» про стягнення заборгованості.

У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності.

Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України).

Спеціальна позовна давність визначена статтею 258 ЦК України.

Як свідчать матеріали справи, датою звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною позовною вересень 2021 року, а період нарахуванням заборгованості становить 01.03.2015 по 31.08.2021.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини.

Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21.

Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, на набрання чинності Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину - 02 квітня 2020 року, пункти 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною позовною заявою у вересні 2021 року просив стягнути заборгованість за період з 01.03.2015 по 31.08.2021. Тобто трирічний строк позовної давності щодо платежів за період з 01.03.2015 по 02.04.2017 включно позивачем пропущено.

Враховуючи викладене, стягненню підлягає заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання з 02.04.2017 по 31.08.2021, яка складатиме 51459,21.

Як вбачається з відомості по нарахуванню та оплаті послуг теплопостачання за період з квітня 2017 року по серпень 2021 року відповідачам за послуги з опалення та гарячу воду нараховано:1040,67+685,11+685,11+614,42+2435,92+1997,04+2884,27+2908,03+3068,38+2042,93+763,39+560,23+952,97+2234,16+2875,49+4307,54+4078,91+3360,13+1909,96+491,08+138,64+841,21+1396,12+1874,8+2025,12+1887,29+1007,87+36,84+251,98+46,98+279,66+279,66+279,66+108,2+279,66+279,66+279,66+270,44 а всього51459,21 грн.

Отже, саме вказана сума підлягає стягненню з відповідачів на користь КП «ХТМ» в рахунок погашення заборгованості за надані послуги.

Щодо стягнення інфляційних втрат та 3% відсотки річних, то вказані суми також підлягають зміні, виходячи з таких розрахунків.

Розмір інфляційних витрат визначається за допомогою середніх індексів інфляції із розрахунку за кожен місяць, а потім сума боргу ділиться на 100 та перемножується на індекс інфляції.

Розмір 3 % річних визначено за допомогою наступної формули: (сума боргу) : 100х3х (дні) : 365.

Також, суд враховує, що відповідно до п 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Отже, штрафні санкції підлягають нарахуванню з 21 дня наступного місяця, що настає за розрахунковим.

Таким чином, кількість днів, за які має бути нараховані 3% річних має визначатися з 21 числа наступного місяця, за яких нараховано послуги, а саме, наприклад тощо.

З огляду на викладене, розмір 3 % річних становить: 51459.21 x 3% x 1613 : 365 = 6 822,22 грн.

Щодо інфляційний втрат, то їх розмір становить: (100.9 : 100) x (101.3 : 100) x (101.6 : 100) x (100.2 : 100) x (99.9 : 100) x (102.0 : 100) x (101.2 : 100) x (100.9 : 100) x (101.0 : 100) x (101.5 : 100) x (100.9 : 100) x (101.1 : 100) x (100.8 : 100) x (100.0 : 100) x (100.0 : 100) x (99.3 : 100) x (100.0 : 100) x (101.9 : 100) x (101.7 : 100) x (101.4 : 100) x (100.8 : 100) x (101.0 : 100) x (100.5 : 100) x (100.9 : 100) x (101.0 : 100) x (100.7 : 100) x (99.5 : 100) x (99.4 : 100) x (99.7 : 100) x (100.7 : 100) x (100.7 : 100) x (100.1 : 100) x (99.8 : 100) x (100.2 : 100) x (99.7 : 100) x (100.8 : 100) x (100.8 : 100) x (100.3 : 100) x (100.2 : 100) x (99.4 : 100) x (99.8 : 100) x (100.5 : 100) x (101.0 : 100) x (101.3 : 100) x (100.9 : 100) x (101.3 : 100) x (101.0 : 100) x (101.7 : 100) x (100.7 : 100) x (101.3 : 100) x (100.2 : 100) x (100.1 : 100) x (99.8 : 100) = 1.393384

Інфляційне збільшення = 51459.21 x 1.393384 - 51459.21 = 20 243,22 грн.

Сума 3% річних та інфляційних витрат розрахована апеляційним судом є вищою чим сума розрахована позивачем, адже при зверненні з позовною заявою КП «Харківські теплові мережі» просили стягнути 3% річних у сумі 1959,60 грн та інфляційні витрати у сумі 3959,80 грн, оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог то підлягає стягненню сума зазначена в позові.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти перший, четвертий частини першої статті 376 ЦПК України).

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині вирішення спору про стягнення заборгованості за період з 01.03.2015 по 01.04.2017 та відповідно зміні шляхом зменшення розміру заборгованості за послуги з теплопостачання, що підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь КП «ХТМ» з 73293,73 грн до 51459,21 грн, а суму інфляційних втрат та 3 % річних залишити без змін (1959,6 +3959,8).

Колегія суддів не приймає доводи апелянта, щодо неврахування сплачених ним грошових коштів за послуги з теплопостачання, адже згідно даних з розрахунку заборгованості при нарахуванні заборгованості позивач врахував сплачені відповідачем суми.

Апеляційний суд також відхиляє доводи апеляційної скарги, стосовно того, що судом було розглянуто справу за відсутності Відповідача, який не був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. В силу приписів ч.1 та ч.2 ст. 131 ЦПК України сторона вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у разі повернення повістки до суду з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою. (а.с. 16)

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

Судові витрати, понесені позивачем, документально підтверджено, а саме, за подання позову 2270 грн. (а. с. 1).

Оскільки позовні вимоги КП «ХТМ» задоволено частково, а саме - на 72,4 %, то судовий збір пропорційно задоволеним вимогам становить 1643,48 грн (2270*72,4%)., тобто по 410,87 грн з кожного відповідача.

ОСОБА_3 при зверненні до суду з апеляційною скаргою сплачено судовий збір у сумі 3405 грн. Враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено, зменшено суму, що підлягає стягненню, з позивача на її користь підлягає стягненню судовий збір пропорційно незадоволених позовних вимог (27,6%) в розмірі 939,78 грн. (3405 х 27,6%).

Відповідно до частини десятої статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, позивачем, на якого покладається більша сума судових витрат, має бути відшкодована ОСОБА_3 різниця між зазначеними сумами, що становить 528,91 грн (939,78 410,87). З інших відповідачів на користь КП «ХТМ» підлягає стягненню по 410,87. судового збору.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2021 року змінити в частині розміру заборгованості за послуги з теплопостачання та гарячої води.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (р/р НОМЕР_1 в ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 351823, ЕДРПОУ 31557119) в рахунок заборгованості за послуги з теплопостачання та гарячої води за період з 02.04.2017 по 31.08.2021 заборгованість за теплопостачання у розмірі 51459 (п`ятдесят одну тисячу чотириста п`ятдесят дев`ять) грн 21 (двадцять одну) коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), , ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (р/р НОМЕР_1 в ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 351823, ЕДРПОУ 31557119) по 410 ( чотириста десять) грн 87 (вісімдесят сім) коп. з кожного.

Стягнути з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (р/р НОМЕР_1 в ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 351823, ЕДРПОУ 31557119) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) 528 (п`ятсот двадцять вісім) грн 91 (дев`яносто одну) коп судового збору сплаченого в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 листопада 2023 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді Ю.М.Мальований

Н.П.Пилипчук