ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року

м. Черкаси

справа № 712/8171/22 провадження № 22-ц/821/656/23 категорія 302000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.,

суддів: Карпенко О.В., Василенко Л.І.

секретар: Мунтян К.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача адвокат Сучило Артем Олегович

відповідачі: Черкаська міська рада, ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Манзар Тетяна Володимирівна

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Манзар Тетяни Володимирівни на додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, ОСОБА_2 про скасування рішень та запису про державну реєстрацію права власності.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

05 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Черкаської міської ради, ОСОБА_2 про скасування рішень та запису про реєстрацію права власності.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 лютого 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Адвокат Манзар Т.В. звернулася до суду з клопотанням про стягнення витрат на правничу допомогу.

Клопотання обгрунтвоано тим, що під час ухвалення рішення суду від 28 лютого 2023 року судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на праничу допомогу.

Просила ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 30 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Додатковим рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 березня 2023 року заяву представника ОСОБА_2 адвоката Манзар Т.В. задволоено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 грн.

Додаткове рішення суду мотивовано тим, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Врахувавши фактичний обсяг наданої правничої допомоги, кількість судових засідань, з врахуванням виконаної адвокатом роботи, керуючись принципами співмірності та розумності судових витрат, критерієм реальності адвокатських витрат, а також критерієм їхнього розміру, суд дійшов до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача 5 000 грн. таких витрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 адвокат Манзар Т.В. просить змінити рішення суду першої інстанції та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в сумі 30 000 грн.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скрага мотивована тим, що під час розгляду клопотання про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції не врахував, що стороною у справі було виконано всі передбачені чинним законодавством вимоги для підтвердження понесених відповідачем витрат за розгляд справи в розмірі 30 000 грн.

Діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правничої допомоги.

Оскільки клієнтом було сплачено на рахунок адвоката 30 000 грн. правової дпопомоги, тому суд першої інстанції помилково зменшив такі витрати та стягнув з позивача на користь відповідача лише 5 000 грн. судових витрат. З огляду на зазначені обставини, судове рішення підлягає зміні шляхом стягнення з позивач на користь відповідача 30 000 грн. витрат на правничу допомогу.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від представника ОСОБА_1 адвоката Сучила А.О. зазначено, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки представником відповідача не було надано достатніх доказів, які б підтверджували факт надання професійної правничої допомоги на заявлену суму.

В судовій практиці сформовано широкий перелік доказів, які можуть слугувати підтвердженням заявленого розміру витрат. Стороні, яка просить стягнути витрати на правничу допомогу необхідно якомога детальніше описати надані послуги та надати суду максимально можливий обсяг доказів, що реально підтверджують заявлений розмір витрат на адвоката.

Серед доказів наданих представником ОСОБА_2 разом із заявою не було надано детального опису робіт (наданих послуг). Долучені до заяви копії документів не мають достатньої інформації щодо наданих представником послуг.

Заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 грн. є неналежно обґрунтованою та неспівмірною із складністю цієї справи, наданими адвокатом послуг, не відповідає критерію таких витрат, розумності їх розміру.

Враховуючи незначну тривалість судового засідання, витрати на професійну правничу допомогу за представлення інтересів відповідача в судових засіданнях не відповідають принципу співмірності відносно затраченого часу проведення вказаних судових засідань.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Звертаючись до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення суду, представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Манзар Т.В. обґрунтовувала свою заяву тим, що під час ухвалення судового рішення у справі по суті спору, суд першої інстанції не вирішив питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу. Оскільки в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено, а відповідач поніс витрати в розмірі 30 000 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції, тому вважає за необхідне просити суд про стягнення вказаної суми з позивача на користь відповідача.

Перевіряючи мотиви додаткового судового рішення районного суду, суд апеляційної інстанції враховує, що частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати скаладються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомогои за рахунок держави.

Згідно пункту 2 частину 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача в разі відмови в позові.

Згідно із чатсиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонам доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягоми п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витраттами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Отже, з аналізу статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката має стягуватись на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 правничу допомогу у цивільній справі № 712/8171/22 надавала адвокат Манзар Т.В., що підтверджується ордером серії СА 1041905 від 21 листопада 2022 року, договором про надання правової допомоги від 04 листопада 2022 року укладеним між адвокатом Манзар Т.В. та Сачком М.Ю., Актом прийому наданих послуг до договору про надання правової допомоги № 66 від 04 листопада 2022 року та квитанцією № 8 від 01 березня 2023 року та оплату юридичних послуг на суму 30 000 грн.

Згідно з чатсиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно роз`яснень, наведних у пункті 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізовного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10 визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Разом з цим, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Згідно з пунктом 4 чатсини першої статті 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VІ договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

З наданих заявником документів вбачається, що розмір витрат на правову допомогу встановлено у фіксованому розмірі.

При цьому, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19).

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19) та постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач дійсно отримав правову допомогу від адвоката Манзар Т.В., а тому не викликає сумнівів, що відповідачем понесені витрати на правничу допомогу у справі.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката іншими справами. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнтах, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленості.

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Згідно позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 20 листопада 2020 року за наслідком розгляду справи № 910/13071/19 зазначено, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обгрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pasta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідний правовий висновок викладений у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року за наслідками розгляду справи № 755/9215/15-ц.

Суд апеляційної інстанції під час перевірки мотивів додаткового рішення районного суду враховує, що позивачем ОСОБА_1 під час розгляду справи не було подано до суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.

Натомість відповідач ОСОБА_2 надав суду договір про надання правової допомоги № 66 (а.с. 2 Т.2) від 04 листопада 2022 року, укладений між адвокатом Манзар Т.В. та Сачко М.Ю., Акт прийому наданих послуг № 8 від 01 березня 2023 року до договору про надання правової допомоги № 66 від 04 листопада 2022 року (а.с. 9 Т.2), квитанцію № 8 від 01 березня 2023 року (а.с. 3 Т.2) про сплату ОСОБА_2 адвокату Манзар Т.В. юридичних послуг в розмірі 30 000 грн.

Вирішуючи заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції за відсутності клопотання сторони у справі зменшив розмір витрат на правничу допомогу, чим допустив порушення вимог частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України. Таку ж позицію підтверджено у постанові Верховного суду від 28 вересня 2022 року за наслідками розгляду справи № 712/8313/20 де зазначено, що за відсутності клопотання сторони про зменшення судових витрат, суд зменшивши їх розмір, допустив порушення вимог частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України та втрутився у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині зменшення розміру стягнення гонорару.

А тому, з урахуванням вищевикладеного, враховуючи відсутність клопотання сторони позивача про зменшеннят витрат на правничу допомогу, суд апеляційної інстанції вважає помилковий висновок суду першої інстанції про часткове задоволення заяви про стягнення відповідних витрат.

Доводи апеляційної скраги про помилковість висновку районного суду знайшли своє пітвердження під час розгляду в суді апеляційної інстанції, відтак додаткове рішення районного суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 30 000 грн. витрат на правничу допомогу, такий розмір підтверджений відповідними доказами, що були надані суду та визначений між клієнтом ОСОБА_2 та адвокатом Манзар Т.В. згідно умов договору.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Манзар Тетяни Володимирівни задовольнити.

Додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, ОСОБА_2 про скасування рішень та запису про державну реєстрацію права власності скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 30 000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 29 травня 2023 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді О.В. Карпенко

Л.І. Василенко