Справа № 946/4147/21
Провадження № 2/946/1089/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 травня 2023 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Пащенко Т.П.,
за участю секретаря Топтигіної О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному порядку в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , про припинення права власності та визнання права власності, -
В травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який був уточнений 21.12.2022 року, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , про припинення права власності та визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що вона є власницею часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори 22.12.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №3-8441 та на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.11.2016 року за №500/5334/16-ц. ОСОБА_3 є власником 1/8 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори 22.12.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №3-8442. Відповідачка є власником 1/8 частини вказаного житлового будинку на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.10.2006 року за №2-3147-2006, яке ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 24.01.2007 року залишено без змін. В цілому, житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , складається із: літ. «А» - будинок житловий, загальною площею 83,7 кв.м., житловою площею 46,6 кв.м., літ. «Б» - літня кухня, літ «В» - сарай, № 1-8 - надвірні споруди. Позивачка вказує, що нею заявляється вимога про припинення права відповідачки на 1/8 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 при дотримання усіх вимог, визначених п.п. 1-4 ч. 1 ст. 365 ЦК України. Зокрема, частка відповідачки є незначною та не може бути виділена в натурі зважаючи, що будинок знаходиться у власності трьох осіб, спільне володіння та користування будинком неможливо та таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачки та членам її сім`ї. Відповідачка з 2007 р. не мешкає в м. Ізмаїлі зв`язків з родичами не підтримує, місце її мешкання та засоби зв`язку невідомі, у соціальних мережах відсутня сторінка такої особи. Позивачці відомо, що відповідачка виїхала за межі України, вона не несе тягар утримання спірного майна, не приїжджає до м. Ізмаїла, жодним чином не виходить на зв`язок з родичами. Відповідачка є падчеркою по відношенню до позивачки ОСОБА_1 , тобто донькою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_4 від першого шлюбу. Згідно висновку судового експерта вартість спірного житлового будинку та надвірних споруд складає 1447934 грн. Таким чином, вартість 1/8 частини даного будинку, належної ОСОБА_2 становить 180991,75 грн. Позивачкою внесено на депозитний рахунок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 180992 грн., що підтверджується квитанцією АТ «ОТП Банк» від 20.12.2022 року. З огляду на вказане, позивачка просить суд припинити право власності ОСОБА_2 на 1/8 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 , з виплатою на її користь ринкової вартості 1/8 частини житлового будинку в розмірі 180 992 грн., які внесені на депозитний рахунок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 180992 грн. згідно квитанції АТ «ОТП Банк» від 20.12.2022 року за №260Т004К1V, та визнати право власності за ОСОБА_1 на 1/8 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 , яка раніше належала ОСОБА_2 .
Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивачки адвокат Янковський О.В. надав суду заяву, в якій вказав, що просить суд розглянути справу у відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.127).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій вказав, що просить суд розглянути справу у його відсутність, не заперечує щодо задоволення позовних вимог (а.с.41).
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 є падчеркою позивачки, донькою чоловіка позивачки ОСОБА_6 , який помер у 2005 році. З того часу, біля 17 років, з 2005 року, ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_7 свідок не бачила.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 поїхала та з того часу ні її, ні її сина ОСОБА_7 свідок не бачила.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власницею частки житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. 22.12.2008 року за №3-8441 (а.с.19) та частини вказаного житлового будинку на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.11.2016 року по справі №500/5334/16-ц, яким визнано дійсним договір №6500 купівлі-продажу нерухомого майна житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , укладений 26.07.2001 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 і ОСОБА_1 на Одеській товарній біржі та визнано за ОСОБА_1 право власності на частину вказаного житлового будинку. Рішення набрало чинності 02.12.2016 року (а.с.8-9, 19).
Загалом ОСОБА_1 є власницею часток житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.05.2021 року (а.с.12-13).
Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.10.2006 року по справі №2-3147-2006 визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/8 частину будинку, розташованого по АДРЕСА_1 (а.с.10-11).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №258602580 від 27.05.2021 року власниками житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 1/8 частка, ОСОБА_3 1/8 частка, ОСОБА_1 частки (а.с.12-13).

Згідно з висновком судового експерта Цуркана В.І. №46/46-2022 від 26.10.2022 року за результатами судової будівельно-технічної, земельно-технічної, оціночно-будівельної експертизи ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 станом на 26.10.2022 року складає один мільйон чотириста сорок сім тисяч дев`ятсот тридцять чотири грн., 00 коп., що еквівалентно 39595 дол. США (курс 100$ США станом на 26.10.2022 року за даними НБУ складає 3656,86 грн.). Значення площі приміщень житлового будинку «А» з верандами літ. «а». літ. «а1», яка з огляду на належні їм частки, ідеально припадає ОСОБА_3 та ОСОБА_2 складає 10,46 кв.м., що значно менше від мінімально встановленої вимогами ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення площі для однокімнатної квартири 28 кв.м., тобто технічно вказаний житловий будинок не може бути поділеним на три окремі квартири у відповідності до належних співвласникам часток, а отже, і не можуть бути поділені господарські будівлі та споруди. Таким чином, відповідно до ч.2 ст. 183 ЦК України будинок літ «А» з верандою літ. «а», верандою літ. «а1» у складі домоволодіння по АДРЕСА_1 є неподільним відповідно до належних співвласникам часток 3/4, 1/8, та 1/8 оскільки відсутня технічна можливість переобладнання його приміщення у три ізольовані квартири з дотриманням вимог пунктів 5.17 5.26 державних будівельних норм ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення», також відповідно до ч.2 ст.186 ЦК України неподільними залишаються господарські будівлі та споруди, отже, і не підлягає вирішенню питання щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою у складі вказаного домоволодіння (а.с.100-117).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено що, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Вимогами ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Правовою підставою для припинення права на частку у спільному майні є стаття 365 ЦК України.

Відповідно до вказаної статті право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Згідно квитанції №260Т004К1V від 20.12.2022 року позивачка ОСОБА_10 внесла на депозитний рахунок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області грошові суми в загальному розмірі 180 992,00 грн., призначення платежу: відшкодування частки житлового будинку за справою №946/4147/21 від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 (а.с.98).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності».

Таким чином, при вирішенні позову, пред`явленого на підставі статті 365 ЦК України, визначальним для прийняття судом рішення є встановлення обставини про те, що припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників не завдасть шкоди особі, право власності на частку якої припиняється, а визначення істотності шкоди, яка може бути завдана співвласнику, право якого припиняється, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та технічних характеристик об`єкта, який є спільним майном.

Таке тлумачення відповідає сталій судовій практиці щодо застосування положень статті 365 ЦК України про примусове припинення частки у спільному майні, що викладено у постановах Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі № 219/1551/17, від 27 квітня 2021 року у справі № 524/2579/18, від 29 січня 2021 року у справі № 629/511/17.

Слід також зазначити, що правомірність дій суду при встановленні вказаної вище обставини оцінюється з точки зору відповідності принципу об`єктивності і неупередженості, диспозитивності цивільного судочинства, завданням та основним засадам цивільного судочинства, а саме: справедливому, неупередженому та своєчасному розгляду і вирішенню цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Враховуючи висновок судового експерта Цуркана В.І. №46/46-2022 від 26.10.2022 року за результатами судової будівельно-технічної, земельно-технічної, оціночно-будівельної експертизи, суд вважає, що наявні передбачені пунктами 1, 2 частини 1 статті 365 ЦК України підстави припинення права власності, оскільки частка відповідачки є незначною (1/8 частина) порівняно з часткою позивачки (3/4 частини) і не може бути виділена в натурі, та річ є неподільною.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 13 ЦПК України вказує, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачкою не надано суду доказів, що припинення права власності на належну їй частку в житловому будинку завдасть їй істотної шкоди.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , про припинення права власності та визнання права власності, та припинити право власності ОСОБА_2 на 1/8 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 , з виплатою на її користь ринкової вартості 1/8 частини житлового будинку в розмірі 180 992 грн., які внесені на депозитний рахунок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 180992 грн. згідно квитанції АТ «ОТП Банк» від 20.12.2022 року за №260Т004К1V, та визнати право власності за ОСОБА_1 на 1/8 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 , яка раніше належала ОСОБА_2 .

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.141 ЦПК України.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 316, 321, 365 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 89, 263-265, 273, 280-283, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , до ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , про припинення права власності та визнання права власності задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_1 », на 1/8 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 , з виплатою на користь ОСОБА_2 ринкової вартості 1/8 частини житлового будинку в розмірі 180 992 грн. (сто вісімдесят тисяч дев`ятсот дев`яносто дві гривні) з депозитного рахунку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області згідно квитанції АТ «ОТП Банк» від 20 грудня 2022 року за №260Т004К1V.

Визнати право власності за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_2 », на 1/8 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Т.П.Пащенко