Справа № 2-о/593/50/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Бережанський районний суд Тернопільської області

"20" листопада 2023 р.

в особі: судді Німко Н.П.

при секретарі Олексів О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережани Тернопільської області справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Бережанської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 , зазначивши заінтересованою особою Бережанську міську раду, звернувся в суд із заявою про встановлення факту належності ОСОБА_1 правовстановлюючого документу свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, що видане 24 квітня 1991 року Бережанською міською радою народних депутатів про право власності на жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування заяви зазначено, що заявник є власником житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки по АДРЕСА_1 . У свідоцтві на право особистої власності на житловий будинок від 28 березня 1991 року його ім`я помилково зазначено як « ОСОБА_2 » замість вірного « ОСОБА_3 ». Для усунення такої невідповідності та виправлення описки він звернувся із заявою до Державного реєстратора, однак заявник отримав рішення про відмову в проведенні реєстраційної дії у зв`язку із тим, що заява подана неналежною особою. Відтак, невідповідність записів про власника житлового будинку даним його паспорта є перешкодою у проведенні державної реєстрації житлового будинку з господарськими будівлями. Встановлення факту належності свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок має юридичне значення для заявника, тому що дозволить йому в належний спосіб посвідчити його право власності на нерухомість та в подальшому реалізувати право власності.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, подав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності на підставі поданих до заяви доказів, заяву просив задовольнити.

У судове засідання представник заінтересованої особи Бережанської міської ради не з`явився, подав заяву, у якій просив справу розглянути у його відсутності, щодо її вирішення поклався на думку суду.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що вимоги заявника є підставними і підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.294 Цивільного процесуального кодексу України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно рекомендацій, які містяться у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 333 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Судом встановлено таке.

Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 24 квітня 1991 року цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 (тепер АДРЕСА_1 ) належить ОСОБА_4 .

Згідно записів у паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 24 вересня 1997 року Бережанським РВ УМВС України, ім`ям заявника є ОСОБА_1 .

Як вбачається із Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №227711 від 15.02.2008 року, заявник ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0996 га, що розташована в АДРЕСА_1 з цільовим призначенням: «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд».

04 жовтня 2023 року заявник ОСОБА_1 звернувся до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію прав (набуття права власності) та отримав рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №69666278 від 10 жовтня 2023 року у якій зазначено, що заява подана неналежною особою, що є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій.

Судом також встановлено, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на житловий будинок є необхідним для можливості заявнику реалізувати своє право власності (володіння, користування, розпорядження).

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали документи не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом.

Встановлення даного факту, який ніким не оспорюється і не спростовується, має для позивача юридичне значення, оскільки від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових його прав, зокрема для реалізації майнових прав.

Отже, суд вважає доведеним той факт, що правовстановлюючий документ, а саме: свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок від 24 квітня 1991 року, видане Виконкомом Бережанської міської ради народних депутатів Бережанського району про право власності на цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 (тепер АДРЕСА_1 ) на ім`я ОСОБА_4 фактично належить ОСОБА_1 , як одній і тій самій особі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 13, 76, ч.2, 3, 4 ст. 263, 264, 265 ч.3 ст.294, п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Встановити юридичний факт, що правовстановлюючий документ,- свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок, видане від 24 квітня 1991 року виконкомом Бережанської міської ради народних депутатів Бережанського району про право власності на цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 (тепер АДРЕСА_1 ) на ім`я ОСОБА_4 , фактично належить ОСОБА_1 , як одній і тій самій особі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Тернопільського апеляційного суду.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Н.П.Німко