КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 753/16305/22

16 листопада 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Кирилюк Г.М.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Смолко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача адвоката Гудзери Тараса Сергійовича на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Колесника О.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 11 липня 2011 року Дарницьким районним судом м. Києва було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 97 602,27 доларів США та на виконання зазначеного рішення судом було видано виконавчий лист.

24 жовтня 2012 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції, правонаступником якого є Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 з примусового виконання зазначеного виконавчого документа. Одночасно з відкриттям виконавчого провадження вказаною постановою було накладено арешт на усе майно ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 , яка є матір`ю позивача, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Після її смерті відкрилась спадщина, однак позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки державним виконавцем було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_2 .

Зазначає, що нею направлялося до ПАТ «Дельта Банк», як правонаступника стягувача, повідомлення про смерть ОСОБА_2 та про відкриття спадщини, однак ПАТ «Дельта Банк» не було пред`явлено вимог по кредитному договору до позивача, як спадкоємця боржника ОСОБА_2 , в зв`язку з чим зобов`язання за кредитним договром вважаються припиненими.

Таким чином, у неї відсутній обов`язок для задоволення вимог кредитора у зв`язку з припиненням зобов`язань за кредитним договором, а смерть боржника ОСОБА_2 є підставою для зняття арешту з її майна.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2023 року, 22 червня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гудзера Тарас Сергійович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує на те, що відповідно до довідки приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Домашенко М.М. від 26 жовтня 2018 року, ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 . Однак, наявність накладеного арешту на усе майно покійної ОСОБА_2 є підставою для відмови у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину, оскільки згідно з п. 4.18.Глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Зазначає, що позивач 19 вересня 2022 року направила відповідачу заяву про зняття арешту, в якій просила зняти арешт, накладений на усе майно ОСОБА_2 . Відповіді на дану заяву не отримувала.

Окрім того, у відповідь на адвокатський запит представника позивача відповідач листом від 15 квітня 2022 року повідомив, що «…перевіркою відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження НОМЕР_1 за виконавчим листом Дарницького районного суду м.Києва №2-2685/11 від 17.05.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості в загальній сумі боргу 97 602, 27 доларів США. Боржником за виконавчим документом виступала ОСОБА_2 .

Зазначає, що права кредитора за договором про надання споживчого кредиту №0 від 25 січня 2008 року не можуть бути порушені зняттям арешту з огляду на відсутність таких прав у зв`язку із припиненням зобов`язання, що встановлено рішенням суду.

Окрім того, в постанові Верховного суду від 20 травня 2020 року по справі № 204/3945/17 суд дійшов висновку про те, що норма статті 391 ЦК України визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення будь-яких порушень свого права від будь-яких осіб будь-яким способом, який власник вважає прийнятним. Отже арешт, що порушує право власності позивача підлягає зняттю на підставі рішення суду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гудзера Тарас Сергійович повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи судом повідомлений у встановленому порядку, причин неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 січня 2008 року між Акціонерним товариством інноваційний банк «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0. Відповідно до умов договору банк зобов`язався надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит в іноземній валюті в сумі 78 300,00 дол. США та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 395 415,00 грн. на день укладення цього договору.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2011 року позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 97 602,27 доларів США заборгованості солідарно.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2011 року заяву про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2011 року залишено без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 березня 2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2011 року залишено без змін.

24 жовтня 2012 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції Сидоренко Романом Григоровичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в загальній сумі боргу 97 602,27 доларів США ВП № НОМЕР_2 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в загальній сумі боргу 97 602,27 доларів США, накладено арешт на все майно та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

26 жовтня 2018 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Домашенко Максим Миколайович на заяву № 69/02-14 надав відповідь ОСОБА_3 про те, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкоємцями після померлої ОСОБА_2 є донька померлої- ОСОБА_1 та син померлої- ОСОБА_3 .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02 липня 2021 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та Акціонерного товариства «Альфа- банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Публічне акціонерне товариство «УкриСиббанк» про визнання іпотек припиненими задоволено.

Припинено іпотеку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка виникла на підставі договору іпотеки №61568, укладеного між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», посвідченого 03.09.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М., зареєстрованого в реєстрі за №4356, номер запису про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 5334733 (спеціальний розділ).

Припинено іпотеку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка виникла на підставі договору іпотеки №61568-Б, укладеного між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», посвідченого 25.01.2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М., зареєстрованого в реєстрі за №222, номер запису про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 5262386 (спеціальний розділ).

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про зняття арешту, накладеного на усе майно ОСОБА_2 , постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції Сидоренко Р.Г. від 24 жовтня 2012 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 до Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна, суд першої інстанції посилався на те, що позивачем визначено неправильне коло учасників справи, а тому ухвалене рішення суду може порушувати права та інтереси учасників відносин, які були підставою для звернення з позовом до суду. Позивач помилково залучив в якості відповідача відповідний орган державної виконавчої служби, а саме Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та не залучив до участі у справі в якості відповідача стягувача у виконавчому провадженні ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», як це передбачено абзацом 2 частини 2 Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Наявність накладеного виконавцем у процесі виконавчого провадження арешту державного або комунального майна, крім арешту, накладеного у кримінальному провадженні, не перешкоджає продажу шляхом приватизації єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства, до складу якого входить таке майно. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19).

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19), орган державної виконавчої служби у справах за позовами осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, може залучатися судом як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

За змістом наведених правових норм та правових позицій Великої Палати Верховного Суду у випадку звернення особи до суду в порядку позовного провадження з вимогою про звільнення майна з-під арешту (зняття арешту з майна) орган державної виконавчої служби не може бути належним відповідачем у такій справі. Вказані позовні вимоги можуть бути пред`явлені до особи, в інтересах якої накладено арешт.

Звертаючись до суду з позовом про зняття арешту з майна, ОСОБА_1 зазначила відповідачем Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), проте вирішення справи без залучення до участі в ній стягувача у виконовчому провадженні про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в загальній сумі боргу 97 602,27 доларів США, який має бути відповідачем у такій справі, є порушенням вимог цивільного процесуального законодавства України, оскільки в такому випадку суд вирішує питання про права і обов`язки особи, яка не бере участі у справі, тому в порушення принципів рівності сторін та змагальності процесу позбавлена можливості давати пояснення по суті спору, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, та заперечення проти доводів і міркувань інших учасників справи.

З урахуванням наведеного висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з підстав незалучення до участі у справі стягувача у виконавчому провадженні про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в загальній сумі боргу 97 602,27 доларів США є правильними.

Доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що права кредитора за договором про надання споживчого кредиту №0 від 25 січня 2008 року не можуть бути порушені зняттям арешту, з огляду на відсутність таких прав у зв`язку із припиненням зобов`язання, що встановлено рішенням суду, колегія суддів відхиляє, оскільки арешт було накладено державним виконавцем відповідно до вимог законодавства для забезпечення реального виконання рішення суду про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача грошових коштів. Окрім того, колегія суддів зазначає, що позивач не вказав в позові, якими діями і який закон порушено відповідачем Дарницьким відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), тоді як арешт на майно було накладено на виконання рішення Дарницького районного суду м.Києва від 11.07.2011 року , яким стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість в загальній сумі боргу 97 602,27 доларів США і, в разі скасування цього арешту, можуть бути порушені права стягувача.

Доводи апеляційної скарги про те, що права кредитора за договором про надання споживчого кредиту №0 від 25 січня 2008 року не можуть бути порушені зняттям арешту з майна боржника ОСОБА_2 , з огляду на відсутність таких прав у зв`язку із припиненням зобов`язання, що встановлено рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 02 липня 2021 року, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки вказаним рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства " Дельта Банк" та Акціонерного товариства " Альфа Банк" про визнання іпотек припиненими встановлено факт припинення зобов`язань ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за кредитним договором та за іпотечним договором, як спадкоємців померлого боржника ОСОБА_2 , а арешт на все майно боржника ОСОБА_2 було накладено державним виконавцем у виконавчому провадженні про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість в загальній сумі боргу 97 602,27 доларів США за рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 11.07.2011 року.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2023 року ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гудзери Тараса Сергійовича.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гудзери Тараса Сергійовича залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 листопада 2023 року.

Головуючий: Судді: