Провадження № 2-з/369/61/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2023 м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Фінагеєва І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИЛА:

06 листопада 2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що у зв`язку з наміром заявника звернутися до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом про визнання права спільної сумісної власності подружжя та поділ майна подружжя до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача : приватний виконавець виконавчого округу Київської області Ніколаєв Сергій Вікторович, заявник керуючись п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України звертається з цією заявою про наступне. Відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі № 369/7816/20 від 12.08.2021 року стрягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 понесені у справі № 369/7816/20 (в т.ч справи № 369/7817/20, № 369/7818/20) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 90 000,00 грн (дев`яносто тисяч гривень 00 коп.).

З цього приводу за заявою стягувача 30 грудня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Ніколаєвим Сергієм Вікторовичем, було відкрито виконавче провадження № 68026977(копія постанови про відкриття виконавчого провадження додається до цієї заяви).

В рамках проведення виконавчих дій в цьому виконавчому провадженні були ухвалені наступні постанови та проведені виконавчі дії: 1. Постанова про звернення стягнення на кошти на рахунках боржника. 2. Постанова про арешт майна боржника. 3. Постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

На підтвердження ухвалення вищезазначених постанов та вчинення виконавчих дій відповідно до цих постанов до цієї заяви додається інформація про виконавче провадження, яку роздруковано із офіційного сайту Міністерства Юстиції України автоматизованої https://asvpweb.miniust.gov.ua системи виконавчих проваджень:

Після ухвалення вищенаведених постанов та проведення виконавчих дій приватний виконавець виставив через організатора на електронні торги нерухоме майно ОСОБА_2 яке є власністю подружжя а саме:

Земельна ділянка кадастровий номер: :04:001:5718, площею 0,4974 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224; https://sale.uub.com.ua/auction/LLAE001-UA-777.

Також накладено арешт на інше нерухоме майно яке набуте подружжям у шлюбі та може бути в майбутньому реалізовано:

1. Земельна ділянка кадастровий номер: :04:001:5540, площею 0,1387 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224;

2. Земельна ділянка кадастровий номер: :04:001:5721, площею 0,5017 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224;

3. Земельна ділянка кадастровий номер: :04:001:5722, площею 0,0821 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224;

4. Комплекс, з приміщень майнового комплексу, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 15195962, номер запису 2680 в книзі: 5.

У заявника є підстави вважати, що вищезазначене нерухоме майно, набуте в шлюбі без згоди позивача може бути відчужено на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заявник просила вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно нерухомого майна по виконавчому провадженню № 68026977, та зупинення торгів з реалізації земельної ділянки кадастровий номер: :04:001:5718. Та забезпечити позов шляхом встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно нерухомого майна до прийняття судом рішення про визнання права спільної сумісної власності на майно:

1. Земельна ділянка кадастровий номер: :04:001:5718, площею 0,4974 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224;

2. Земельна ділянка кадастровий номер: :04:001:5540, площею 0,1387 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224;

3. Земельна ділянка кадастровий номер: :04:001:5721,, площею 0,5017 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224;

4. Земельна ділянка кадастровий номер: :04:001:5722, площею 0,0821 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224;

5. Комплекс, з приміщень майнового комплексу, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 15195962, номер запису 2680 в книзі: 5.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали цивільної справи суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2020 року у справі №520/5745/18.

Слід зазначити, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Разом з тим, згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Дослідивши письмові матеріали заяви та враховуючи, що заявником не надано доказів на підтвердження права власності відповідача на майно, на яке вона просить накласти арешт, та оскільки в даному випадку, накладення арешту до вирішення спору по суті може призвести до обмеження прав власника майна на володіння та користування майном, судпозбавлений вирішити питання про забезпечення позову, оскільки не встановлено власника майна, на яке заявник просить накласти арешт.

Враховуючи викладене заява про забезпечення позову не піддягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями ст. ст. 149, 150, 153-154, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про забезпечення позову до подання позовної заяви, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І.О. Фінагеєва