Справа № 737/22/23
Провадження № 2/737/47/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2023 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Рубаненко Н.Ю., за участі секретаря Решітько А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Куликівської селищної ради, представник позивача Марченко Ніна Іванівна, третя особа приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренко Євгеній Петрович, про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Марченко Ніна Іванівна, діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла баба позивача ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняв позивач, як спадкоємець за заповітом.

До спадкового майна входить, зокрема, житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на який померлі за життя не оформили відповідних правовстановлюючих документів, що стало причиною відмови у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину.

Просить суд визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: будинок АДРЕСА_1 .

Позовна заява надійшла до суду 19 січня 2023 року.

Головуючий суддя своєю ухвалою від 27 січня 2023 року, після усунення позивачем недоліків, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі, підготовче судове засідання призначено на 21 лютого 2023 року, судовий розгляд справи по суті призначений на 28 квітня 2023 року та був відкладений на 26 травня 2023 року.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, однак від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

Куликівською селищною радою надано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено про визнання позовних вимог в повному обсязі, а також про розгляд справи за відсутності представника селищної ради.

Від приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі та матеріали спадкових справ справи № 264/2005 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , № 232/2016 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 та № 86/2021 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , суд приходить до наступного.

Положеннями ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту не заборонений законом, зокрема такий, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Згідно п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с.20).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 21 січня 1961 року (а.с.21).

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України).

З матеріалів спадкової справи № 264/2005 вбачається, що 19 серпня 2005 року ОСОБА_3 звернулася до Куликівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті чоловіка ОСОБА_2 (а.с.75).

ОСОБА_3 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, на грошовий вклад з відповідними відсотками та сумами компенсації, а також на право на майновий пай, які належали померлому ОСОБА_2 (а.с.85-86).

Таким чином, спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла його дружина ОСОБА_3 . Інших спадкоємців, які претендують на спадщину судом не виявлено.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 (а.с.126).

Згідно з довідкою Жуківського старостинського округу № 125 від 02.05.2023, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 дійсно був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до погосподарської книги Жуківського старостнського округу Куликівської селищної ради, Чернігівської області на день смерті постійно був зареєстрований та проживав разом з матір`ю - ОСОБА_3 .

Згідно з інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 не заводилась, на випадок смерті ОСОБА_5 заповіту не залишив.

З вищенаведеного слідує, що спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 прийняла його мати ОСОБА_3 , оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, вона не заявила про відмову від спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_4 (а.с.127).

Згідно з довідкою Жуківського старостинського округу № 125 від 02.05.2023, ОСОБА_4 на день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 був зареєстрований та проживав один за адресою: АДРЕСА_2 .

З матеріалів спадкової справи № 232/2016 вбачається, що за життя ОСОБА_4 залишив заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_1 . Заповіт складений 29 березня 2007 року, посвідчений секретарем виконавчого комітетом Жуківської сільської ради Куликівського району Чернігівської області Пилипенко В. Г., зареєстрований у реєстрі за № 64.

25 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. із заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на чотири земельні ділянки, на неодержану пенсію та на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які належали померлому ОСОБА_4 .

Таким чином, спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом. Інших спадкоємців, які претендують на спадщину судом не виявлено.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 (а.с.15).

Згідно з довідкою Жуківського старостинського округу № 250 від 09.06.2021, ОСОБА_3 на день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 була зареєстрована та проживала одна за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19).

За життя ОСОБА_3 залишила заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_1 . Заповіт складений 04 вересня 2012 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Жуківської сільської ради Куликівського району Чернігівської області Пилипенко В. Г., зареєстрований у реєстрі за № 13 (а.с.14).

З матеріалів спадкової справи № 86/2021 вбачається, що 09 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 (а.с.66).

ОСОБА_1 отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на дві земельні ділянки, які належали померлій ОСОБА_3 (а.с.72).

Таким чином, спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом. Інших спадкоємців, які претендують на спадщину судом не виявлено.

Згідно з постановою приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.12.2021 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю у спадкодавця документів, підтверджуючих право власності на вищевказане майно за померлим (а.с.17).

Згідно з інформаційною довідкою ТОВ „Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації" від 15.11.2021 року, станом на 31 грудня 2012 року (згідно з даними інвентаризаційної справи) на будинок АДРЕСА_1 право власності не зареєстровано (а.с. 22).

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, підлягають з`ясуванню та оцінюються судом записи у погосподарських книгах, ухвалені органами місцевого самоврядування рішення про оформлення права власності громадян на будинки, технічний паспорт на будівлі, документи про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

У копії технічного паспорту на даний будинок вказано, що він має наступну характеристику літерами: житловий будинок А-1, веранда а-1, ганок а1-1, сарай Б-1, Г-1, літня кухня В-1, погріб г-1, рік побудови 1967 (а.с. 23-25).

У витягу з погосподарської книги № 14 Жуківської сільської ради Куликівського району Чернігівської області за 1991 рік, вказано, що головою домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , був ОСОБА_2 . Членами даного господарства були: дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 . Суспільна група господарства колгоспника станом на 01.01.1991 (а.с.101).

З вищезазначеного витягу з погосподарської книги вбачається, що домогосподарство за адресою: АДРЕСА_1 , відносилося до категорії колгоспного двору.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5, а згодом аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі Вказівки № 69).

Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства відносилися до господарств колгоспників.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

З вищенаведеного вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору мали ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Виходячи з презумпції рівності часток, кожному з них фактично належало право власності на 1/4 частину майна колишнього колгоспного двору.

Після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_3 , яка успадкувала, зокрема, 1/4 частку майна колишнього колгоспного двору. Таким чином, частка ОСОБА_3 зросла до 1/2 (1/4 + 1/4).

Після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняла його мати ОСОБА_3 , яка успадкувала, зокрема, 1/4 частку майна колишнього колгоспного двору. Таким чином, частка ОСОБА_3 зросла до 3/4 (1/2+1/4).

Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняв позивач ОСОБА_1 , який успадкував, зокрема, 1/4 частку майна колишнього колгоспного двору.

Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняв позивач ОСОБА_1 , який успадкував, зокрема, 3/4 частки майна колишнього колгоспного двору.

Таким чином, ОСОБА_1 успадкував в цілому після померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_3 житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 (1/4+3/4).

За таких умов, враховуючи, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , було побудовано до 05.08.1992 року, вказаний будинок належав до категорії колгоспний двір, судом було установлено, що після прийняття позивачем спадщини після померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_3 позивач успадкував оспорюваний житловий будинок в цілому, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, згідно ст.ст. 15, 16, 1261, 1269, 1270 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 4, 12, 13, 19, 81, 247, 258, 259, 265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_12 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 69,2 кв.м, житловою площею 48,1 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами (житловий будинок А-1, веранда а-1, ганок а1-1, сарай Б-1, Г-1, літня кухня В-1, погріб г-1) в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 та померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н. Ю. Рубаненко