ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3641/23 Справа № 185/7774/22 Категорія 32 Суддя у 1-й інстанції - Головін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Петешенкової М.Ю.,

суддів: Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля»

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з 27 вересня 2012 року перебував у трудових відносинах з виробничими структурними підрозділами ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», працюючи на посаді прохідника дільниці підготовчих робіт №4 ВСП «Шахтоуправління Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».

15 червня 2019 року на підприємстві під час виконання трудових обов`язків з ним стався нещасний випадок, про що 20 червня 2019 року складено Акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, в результаті чого отримав сильні тілесні ушкодження, та в подальшому звільнений з займаної посади за ч. 2 ст. 40 КзпП України, у зв`язку із невідповідністю займаній посаді.

Вважає, що роботодавець не створив безпечні та нешкідливі умови праці на підприємстві, де він працював, тим самим порушивши ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці», які встановлюють цей обов`язок, що в свою чергу стало причиною отримання ним професійного захворювання, просив стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я 234 000 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 , задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 160 000 грн, з утриманням податку та інших обов`язкових платежів. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду мотивовано наявністю підстав для часткового задоволення позову внаслідок не створення відповідачем належних та безпечних умов праці ОСОБА_1 , який отримав професійне захворювання, внаслідок чого позивачу завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню відповідачем та її розмір 160 000 грн., суд визначив з урахуванням істотності вимушених змін у житті позивача, ступеня втрати працездатності та характеру професійних захворювань та їх наслідків для здоров`я останнього, керуючись принципом розумності, виваженості та справедливості.

Не погодившись з рішенням суду, ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» звернулося з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про скасування рішення суду та зменшення розміру відшкодування моральної шкоди, посилаючись на відсутність встановлених судом фактів порушення відповідачем законодавства про охорону праці та недоведеність причинного зв`язку між виникненням хронічних захворювань та діями відповідача. Вказує, що сама по собі важкість, небезпечність та шкідливість технологічного процесу виробництва на підприємстві відповідача, не є достатньою та самостійною підставою для покладення відповідальності підприємства у вигляді моральної шкоди.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має 9 років 5 місяців загального страхового стажу, з них 8 років 2 місяці за професією у шкідливих підземних умовах праці. На виробничо-структурних підрозділах підприємства ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» працював з повним робочим днем під землею.

15 червня 2019 року о 00 годині 10 хвилин на підприємстві під час роботи у відповідача стався нещасний випадок, в результаті якого позивач отримав тілесні ушкодження.

За висновком МСЕК від 04 жовтня 2019 року позивача первинно визнано інвалідом другої групи та встановлено 80% втрати працездатності, відповідно до довідки МСЕК серія ААА № 075411 та серія 12 ААБ № 628932. Згодом на перекомісії МСЕК і надалі визнано інвалідом 2 групи та встановлено 80 % втрати професійної працездатності.

21 червня 2019 року директором ВСП «Шахтоуправління Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» затверджений акт №13 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, а також акт проведення розслідування нещасного випадку, що стався 15 червня 2019 року о 00 годині 10 хвилин.

За змістом зазначених документів, комісією з розслідування були встановлені обставини нещасного випадку, що стався 15 червня 2019 року о 00 годині 10 хвилин, працюючого на той час прохідником. Згідно первинного встановленого діагнозу, який згодом підтвердився і у лікарні «ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забій, гематома лобової області зліва».

За наказом 1543-к від 11 жовтня 2019 року, позивача було звільнено відповідачем з роботи, у зв`язку із виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я відповідно до п. 2 ст.40 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки.

Як вбачається з копії акту № 13 форми Н-1 від 21 червня 2019 року та актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку - нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, та стався під час виконання посадових обов`язків. Основною причиною нещасного випадку є: падіння устаткування (обладнання) або їх конструктивних елементів, супутні причини - організаційний процес, порушення технологічного процесу.

Згідно з довідкою Медико-соціальної експертної комісії від 09 вересня 2022 року серії 12ААВ № 798785 у зв`язку з трудовим каліцтвом позивачу повторно встановлено 80 % втрати працездатності та другу групу інвалідності.

Позивач перебуває на обліку та отримує страхові виплати в управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області.

Відповідно до довідки Медико-соціальної експертної комісії від 11 жовтня 2021 року серії 12ААВ № 133725 позивачу визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 80 % у зв`язку з трудовим каліцтвом, може бути адаптований лише до надомної праці без висоти, води, вогню, рухомих механізмів. Встановлено постійне медикаментозне та стаціонарне лікування.

Отже, між сторонами склалися трудові правовідносини, професійні захворювання отримані позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, а отже наявні у зв`язку з цим підстави для відшкодування моральної шкоди.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до положень ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Ст. 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Положеннями ст. 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно ч.ч.1, 5 ст. 23 ЦК України,особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, встановивши факт завдання моральної шкоди ОСОБА_1 у зв`язку з втратою ним професійної працездатності, яка встановлена висновком МСЕК, та вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоров`я потерпілого погіршено, що завдає йому фізичного болю та душевних страждань, суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин положення ст. 237-1 КЗпП України та дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для задоволення позову через недоведеність позивачем факту заподіяння моральної шкоди належними доказами у справі, колегія суддів до уваги не приймає, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (частини перша та друга статті 77 ЦПК України у вказаній редакції).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України у зазначеній редакції).

Закону, який би передбачав можливість встановлення факту завдання моральної шкоди потерпілому від нещасного випадку на виробництві лише на підставі висновку МСЕК, немає та не було. Разом з тим, вирішуючи спір про відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку із ушкодженням здоров`я, суд першої інстанції не мав встановлювати належність або неналежність виконання МСЕК обов`язку зі встановлення факту завдання позивачеві моральної шкоди. Отже, наявність у МСЕК вказаного обов`язку не обмежує суд у праві встановити факт завдання моральної шкоди на підставі інших доказів, врахувавши характер каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, залишкову працездатність потерпілого тощо. Тому необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що позивач не довів моральні страждання, не маючи встановленого органами МСЕК факту заподіяння йому моральної шкоди.

Вказаний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від5 грудня 2018 року по справі №210/5258/16-ц, провадження №14-463 цс 18.

Доводи апеляційної скарги про те, що в отриманні професійного захворювання не можна виключати і вину самого позивача не заслуговують на увагу, оскільки відповідач зобов`язаний забезпечити працівника належними умовами праці, і вина працівника в даному випадку не може бути покладена на останнього.

Аргументи апеляційної скарги з приводу того, що підприємство в повному обсязі виконало обов`язки, передбачені положеннями ст.ст.153,158 ЦПК України щодо забезпечення належних умов праці, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки саме негативні показники важких умов праці та мікроклімату спричинили виникнення хронічних захворювань у позивача.

Відсутність прямого причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі є законним і обґрунтованим.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення,а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова