Запорізький апеляційний суд
Провадження №22-ц/807/1361/23 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

26 травня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Подліянової Г.С., при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2022 року у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води), -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року Концерн «Міські теплові мережі» звернулося до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від с25 січня 2022 року за клопотанням представника позивача цивільну справу № 335/13054/21 за вищевказаним позовом передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 лютого 2022 року з урахуванням ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2022 року про виправлення помилки, цивільну справу № 335/13054/21 прийнята до свого провадження.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 солідарно на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) в сумі 51895,85 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, - по 567,50 грн з кожного.

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із заявою, яку у січні 2023 року уточнила про скасування заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2022 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2022 року у цивільній справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) залишити без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішення, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу безпосередньо до Запорізького апеляційного суду - 24 травня 2023 року,яка містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення у цій справі.

В обґрунтування клопотання зазначено, що оскаржуване судове рішення ухвалено судом у заочній формі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2023 року її заяву про перегляд оскаржуваного заочного рішення залишено без задоволення, яку вона отримала 04 травня 2023 року, у зв`язку з чим просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки він пропущений з поважних причин.

Згідно ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини пропуску поважними.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відповідно до ч. 5 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Із матеріалів справи вбачається, що 17 листопада 2022 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя ухвалено заочне рішення у відсутності сторін, що підтверджується журналом судового засідання від 17 листопада 2022 року (а.с.124-127).

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, яку у січні 2023 року уточнила, про скасування судового заочного рішення у цій справі (а.с.132,135-136).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 січня 2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2022 року у цій справі залишено без задоволення (а.с.149-150).

Копію даної ухвали суду ОСОБА_1 отримала 04 травня 2023 року в приміщенні Ленінського районного суду м. Запоріжжя за своєю заявою, про що зроблене нею відповідну відмітку на відповіді суду на її заяву (а.с.159).

Вперше, ОСОБА_1 звернулась до Запорізького апеляційного суду із апеляційною скаргою 11 травня 2023 року (а.с.160-161).

Отже, враховуючи, що останній тридцятий день на оскарження судового рішення з моменту його отримання (04 травня 2023 року) припадає на вихідний день 03 червня 2023 року (субота), який переноситься на перший робочий день понеділок 05 червня 2023 року.

Тобто, апеляційну скаргу було подано ОСОБА_1 в строки, що встановлений ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Проте, дана апеляційна скарга, ухвалою Запорізького апеляційного суду від 19 травня 2023 року повернута ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 5 ст. 357 ЦПК України (а.с.175-176).

Між тим, ОСОБА_1 24 травня 2023 року повторно подала до Запорізького апеляційного суду апеляційну скаргу з пропуском строку, що встановлений ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Колегія суддів зазначила, що застосовуючи процесуальні норми, потрібно уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, установлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства є неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Водночас у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («PerezdeRaelaCavaniles v. Spain», «Belesandothers v. theCzechRepublic», «RTBF v. Belgium»).

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що ОСОБА_1 отримала ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2023 року про залишення її заяви про перегляд оскаржуваного заочного рішення у цій справі без задоволення (04 травня 2023 року). Вперше подала апеляційну скаргу 11 травня 2023 року в межах строку, що встановлений ч. 2 ст. 354 ЦПК України, яка ухвалою суду апеляційної інстанції від 19 травня 2023 року повернута апелянту на підставі п.1 ч. 5 ст. 357 ЦПК України, яку ОСОБА_1 24 травня 2023 року повторно подала до суду апеляційної інстанції. Тому, викладені в апеляційній скарзі причини пропуску строку колегія суддів вважає поважними, то пропущений строк на апеляційне оскарження має бути поновлений Запорізьким апеляційним судом.

Проте, апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою у цій справі не може бути відкрито з огляду на те, що вона не відповідає вимогам ст. 9 ЦПК України, вимогам ст. 356 ЦПК України.

Статтею 9 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють. Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Аналогічна норма міститься в статті 12 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до частини першої якої судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною першою статті 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа №10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ятастатті 10 Конституції України).

Частинами першою, третьою статті 14 та статтею 6 Закону України «Про засади мовної політки» встановлено, що державною мовою України є українська мова, а сторони, які беруть участь у справі, подають письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою.

Відповідно до частини четвертої статті 9 ЦПК України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частинами першою, третьою статті 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» встановлено, що у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

З огляду на зазначене, апеляційна скарга повинна бути викладена державною (українською) мовою.

До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд в своїй ухвалах від 26 січня 2023 року у справі № 214/6088/22, від 13 березня 2023 року у справі №201/7637/22.

На адресу Запорізького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2022 року, текст якої, окрім резолютивної частини, викладений російською мовою, що не відповідає положенням ст. 9 ЦПК України.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 356 ЦПК України, до апеляційної скарги додаються копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Проте, ОСОБА_1 до апеляційного суду додала лише один екземпляр апеляційної скарги з доданими до неї документами.

З огляду на кількість учасників справи, ОСОБА_1 повинна надати до Запорізького апеляційного суду п`ять екземплярів апеляційної скарги з доданими до них документами.

Отже, ОСОБА_1 необхідно скласти апеляційну скаргу державною - українською мовою та надати до Запорізького апеляційного суду уточнену її редакцію та її копії для всіх учасників справи разом з доданими до неї документами, в кількості п`ять екземплярів.

Крім того, відповідно до п.4 ч.4 ст.356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються, зокрема, документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За вимогами п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, становить 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 2270 гривень.

Згідно з п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору встановлюється в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Тобто, предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Концерну «Міські теплові мережі».

Оскільки, в грудні 2021 року Концерн «Міські теплові мережі» звернулося до суду першої інстанції з позовом майнового характеру, ціна позову якого склала 51895,85 грн (а.с.2-5) за подання якого позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 18570 від 11 листопада 2021 року (а.с.1).

З апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує рішення суду першої в повному обсязі, просить його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» чітко визначений перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Проте, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору на підставі вищезазначених норм Закону.

Таким чином, апелянтом підлягає сплаті судовий збір за оскарження судового рішення у розмірі 3405 грн, виходячи з розрахунку (2270*150%).

Проте, апелянтом докази сплати ним судового збору за подання апеляційної скарги до апеляційного суду не надано.

З огляду на наведене, ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги необхідно сплатити судовий збір у розмірі 3405 грн та надати суду оригінал квитанції.

Реквізитами банківської установи, уповноваженої приймати судовий збір за подачу апеляційних скарг з 01 січня 2023 року є:

22030101 Судовий збір (Державна судова адміністрація України)

Отримувач коштів: ГУК у Зап.обл/м. Запоріжжя Вознес./22030101;

Рахунок отримувача (IBAN): UA0008513;

Код отримувача (ЄДРПОУ): 37941997

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскарження справи) по справі _________ (Номер справи), Запорізький апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

До апеляційного суду ОСОБА_1 доказів про сплату судового збору суду не надала, з клопотанням про зменшення ставок сплати судового збору його розстрочення до винесення судового рішення або взагалі від його звільнення, не зверталась.

Зазначені обставини перешкоджають вирішенню питання щодо відкриття апеляційного провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.356 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 185 цього Кодексу.

Зважаючи на зазначені недоліки апеляційної скарги, на підставі ст.ст.185,357 ЦПК України її необхідно залишити без руху та надати строк десять днів з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків, які зазначені в ухвалі, роз`яснивши, що у разі їх неусунення впродовж вказаного строку, апеляційна скарга буде визнана неподаною і повернута апелянту.

Керуючись ст.ст.127, 185, 354, 356, 357 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2022 року у цій справі, залишити без руху та надати строк сім днів з дня вручення копії ухвали для усунення зазначених недоліків, а саме: направлення до Запорізького апеляційного суду уточнену редакцію апеляційної скарги, викладену державною мовою з відповідними її копіями для всіх учасників справи; сплатити судовий збір у розмірі 3405 грн на зазначений розрахунковий рахунок.

Зазначені недоліки усунути у вказані вище терміни.

Оригінал документа про сплату судового збору надіслати на адресу Запорізького апеляційного суду.

У разі не усунення зазначених недоліків до вказаного строку, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та буде повернута апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя: Г.С. Подліянова