Ухвала

24 травня 2023 року

м. Київ

справа № 220/2328/21

провадження № 61-4605ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А., Фаловської І. М.,

розглянув заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про постановлення окремої ухвали у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 ), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп»

(далі - ТОВ «Фангарант Груп») у якому просив:

- визнати порушення прав споживача ФОП ОСОБА_2 шляхом обману ОСОБА_1 про умови надання товару в кредит;

- визнати недійсними умови п.п. 8.1. договору про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ від 31 березня 2021 року та в цілому даний договір, як такий, що вводить в оману споживача, та через відсутність інформації показників вартості товарного кредиту.

Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області

від 22 липня 2022 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року, відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову.

31 березня 2023 року ОСОБА_1 , через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області

від 22 липня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 02 листопада 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Ухвалою Верховного Суду від 18 квітня 2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області

від 22 липня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 02 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «ФК «Фангарант Груп» про захист прав споживачів на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

28 квітня 2023 року на адресу Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення шляхом постановлення окремої ухвали з направленням її до компетентного органу, який уповноважений складати протоколи про адміністративне правопорушення, за статтею 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Ухвалою Верховного Суду від 08 травня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення шляхом постановлення окремої ухвали у справі за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «ФК «Фангарант Груп» про захист прав споживачів.

18 травня 2023 року на адресу Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення шляхом постановлення окремої ухвали з направленням її до компетентних органів для вжиття відповідних заходів та притягнення лізингодавця до адміністративної відповідальності за статтею 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вивчивши подану ОСОБА_1 заяву, колегія суддів дійшла висновку що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.

Згідно з частиною першою статті 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Відповідно до частини восьмої статті 262 ЦПК України окрему ухвалу може бути постановлено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій.

Статтею 420 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції у випадку і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

Системний аналіз вказаних норм процесуального права, дає підстави дійти висновку про те, що окрема ухвала суду касаційної інстанції постановляється у разі виявлення під час касаційного розгляду справи порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб.

За таких обставин, Верховний Суд не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали, оскільки касаційний розгляд справи було завершено

18 квітня 2023 року шляхом постановлення Верховним Судом відповідної ухвали. Під час розгляду касаційної скарги Верховним судом не було встановлено обставин, які б слугували підставою для постановлення окремої ухвали.

Що стосується ухвалення у справі додаткового рішення, то Верховний Суд не знаходить підстав для його ухвалення з огляду на таке.

За правилами частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно з частиною п`ятою статті 270 ЦПК України за результатами розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення судом може бути винесено додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення.

Вивчивши доводи заявника щодо підстав ухвалення додаткового судового рішення, колегія судів не знаходить підстав для його ухвалення, оскільки перелік підстав для ухвалення додаткового рішення, визначений частиною першою статті 270 ЦПК України, є вичерпний і розширеному тлумаченню не підлягає.

Верховним Судом не встановлено передбачених частиною першою статті 270 ЦПК України підстав для ухвалення додаткового судового рішення.

За таких обставин, заява ОСОБА_1 про ухвалення у справі додаткового судового рішення задоволенню не підлягає.

Суд наголошує на тому, що відповідно до статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Також, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин.

Колегія суддів також звертає увагу, що ОСОБА_1 вже звертався з подібного змісту заявою про ухвалення додаткового рішення шляхом постановлення окремої ухвали з направленням її до компетентних органів для вжиття відповідних заходів у справі № 220/2328/21 і ухвалою Верховного Суду від 08 травня 2023 року йому відмовлено у задоволенні такої заяви.

Керуючись статтями 262, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення шляхом постановлення окремої ухвали у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» про захист прав споживачів, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

В. А. Стрільчук

І. М. Фаловська