печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7750/23-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Сестро-Животовській А.В.,

за участю:

представника позивача: не з`явився,

відповідача: не з`явилася,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОПАРКІНГ-СЕРВІС 1» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОПАРКІНГ-СЕРВІС 1» (далі - позивач, ТОВ «АВТОПАРКІНГ-СЕРВІС 1») звернулось до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилеглої території у розмірі 27 640,00 грн. (основний борг), інфляційну складову боргу у розмірі 3 437,77 грн., три процента річних у розмірі 869,65 грн., пеню у розмірі 1 379,00 грн., та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 01.09.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 1-09-52/ЛУ7Б про надання послуг по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилеглої території, відповідно до умов якого, позивач зобов`язувався прийняти на обслуговування належне ОСОБА_1 машиномісця № НОМЕР_1 підвалу 2 підземної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 , забезпечити обслуговування стоянки і прилеглої території, збереження транспортних засобів власника на стоянці, а відповідач, у свою чергу, прийняв умови обслуговування та зобов`язувався щомісячно оплачувати вартість послуг позивача у розмірі 220,00 грн. за одне паркомісце. Відповідно до додаткової угоди від 03.08.2020 року до Договору № 1-09-52/ЛУ7Б від 01.09.2012 року, розмір щомісячної плати за надання послуг становить 490,00 грн. за обслуговування одного машиномісця, а додаткової угоди від 01.07.2021 року до Договору № 1-09-52/ЛУ7Б від 01.09.2012 року - 770,00 грн. за обслуговування одного машиномісця. Відповідач отримувала послуги по утриманню будівлі і споруд, проте зобов`язання щодо своєчасної оплати за надані послуги у повному обсязі виконані не були, у зв`язку із чим, утворилась заборгованість, яка станом на 01.02.2023 року становить 27 640,00 грн. Також на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позивачем нараховано інфляційну складову боргу у розмірі 3 437,77 грн., три проценти річних у розмірі 869,65 грн., пеню у розмірі 1 379,00 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2023 року, 01.03.2023 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.

На виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 01.03.2023 року судом було зроблено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання відповідача щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.03.2023 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОПАРКІНГ-СЕРВІС 1» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 26.06.2023 року.

26.06.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника ТОВ «АВТОПАРКІНГ-СЕРВІС 1» надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, в якій останній зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.06.2023 року, у зв`язку із неявкою відповідача, щодо якого відсутні відомості про вручення їй повідомлення про дату, час та місце судового засідання, згідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 08.08.2023 року.

26.06.2023 року судом було повторно зроблено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання відповідача щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.08.2023 року витребувано у ТОВ «АВТОПАРКІНГ-СЕРВІС 1» документи на підтвердження права власності ОСОБА_1 на паркомісце № 52 за адресою: АДРЕСА_1 станом на 01.02.2023 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.08.2023 року, у зв`язку із витребуванням доказів, згідно п. 4 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 31.10.2023 року.

31.10.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника ТОВ «АВТОПАРКІНГ-СЕРВІС 1» надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, в якій останній зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

В судове засідання 31.10.2023 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, в тому числі, засобами мобільного зв`язку та шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України. Представник позивача у заяві від 31.10.2023 року просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідач про розгляд справи повідомлена належним чином, про що свідчить направлення останній копії позовної заяви з додатками та ухвали суду рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на зазначену в позовній заяві адресу, проте, конверт повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Як визначено у ч. ч. 1, 2, 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Отже, оскільки копія ухвали суду була направлена відповідачу на зазначену в позовній заяві адресу місця реєстрації останньої, проте, конверт повернувся із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», а відповідач про зміну адреси суд не повідомляла, то суд вважає, що ухвала суду відповідачу вручена.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Суд встановив, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видом діяльності ТОВ «АВТОПАРКІНГ-СЕРВІС 1» є надання інших індивідуальних послуг (основний), допоміжне обслуговування наземного транспорту (а. с. 14).

01.09.2012 року між ТОВ «АВТОПАРКІНГ-СЕРВІС 1» (далі - Виконавець) та ОСОБА_1 (далі - Власник) укладено договір № 1-09-52/ЛУ7Б про надання послуг по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилеглої території (далі - Договір), відповідно до умов якого, Виконавець зобов`язувався надавати послуги по утриманню будівлі і споруд, у тому числі, машиномісця № НОМЕР_1 підвалу 2 підземної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 , забезпечити обслуговування стоянки і прилеглої території, збереження транспортних засобів власника на стоянці, а Власник зобов`язувався виконувати умови Договору належним чином та оплачувати послуги в порядку та на умовах, визначених Договором (а. с. 6).

Відповідно до п.п. 2.1.1. - 2.1.10. Договору, Виконавець зобов`язується забезпечити умови обслуговування стоянки, що дозволить Власникові здійснювати зберігання транспортних засобів відповідно до вимог «Правил збереження транспортних засобів на автостоянках», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року № 115 (далі - Правила) і умовами цього Договору та Додатку № до нього; забезпечити умови для безперешкодного доступу та збереження на стоянці транспортного (транспортних) засобу (засобів) Власника, внесеними до Додатку № до Договору; виконувати комплекс робіт по утриманню стоянки і прилеглої території в належному технічному і санітарному стані; вчасно повідомляти Власника про зміну діючих тарифів на надані послуги і розміру його частки у витратах по утриманню і обслуговуванню стоянки; забезпечити Власникові безперешкодний доступ на стоянку для перевірки виконання умов цього Договору і вимог Правил; за вимогою Власника надавати йому інформацію щодо витрат по утриманню і обслуговуванню стоянки; вчасно укладати договори з постачальниками енергії, води, комунальними службами та здійснювати взаєморозрахунки з ними; вчасно оповіщати Власника про необхідність виконання поточного та капітального ремонту стоянки; виконувати капітальний і поточний ремонт стоянки за рахунок Власника з попереднім узгодженням порядку виконання робіт і їхньої вартості; надавати Власникові додаткові послуги за окрему плату відповідно до затвердженого прейскуранта.

Як визначено п.п. 2.2.4. Договору, Власник зобов`язується вчасно сплачувати Виконавцеві вартість послуг у розмірі його частки у витратах по утриманню і обслуговуванню стоянки відповідно до умов цього Договору.

Згідно п.п. 4.4., 4.5. Договору, на момент підписання цього Договору розмір однієї частки (одного місця) Власника у витратах по утриманню і обслуговуванню стоянки на місяць складає 220,00 грн. без ПДВ на місяць. Оплата здійснюється Власником у національній валюті України через касу або на поточний рахунок Виконавця не пізніше 25-го числа поточного місяця.

Відповідно до п. 7.1. Договору, цей Договір складений строком на 3 роки з 01.09.2012 року по 31.08.2015 року включно.

03.08.2020 року ТОВ «АВТОПАРКІНГ-СЕРВІС 1» та 01.07.2021 року направило на адресу ОСОБА_1 пропозиції про укладення додаткових угод до Договору № 1-09-52/ЛУ7Б від 01.09.2012 року (а. с. 7; 8).

Відповідно до ст. ст. 6, 627, 629 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства згідно ст. 628 цього Кодексу.

Як визначено у ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено у ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно розрахунку, наданим ТОВ «АВТОПАРКІНГ-СЕРВІС 1» станом на 01.02.2023 року заборгованість ОСОБА_1 за надані послуги по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилеглої території за період часу з 01.02.2020 року по 01.02.2023 року становить 27 640,00 грн. Крім того, Також на підставі ст. 625 Цивільного ЦК України, позивачем нараховано інфляційну складову боргу у розмірі 3 437,77 грн., три проценти річних у розмірі 869,65 грн., пеню у розмірі 1 379,00 грн. (а. с. 4 - 5).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

За приписами ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За положеннями ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про зареєстровані права власності на об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, а також про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна і ціну (вартість) нерухомого майна та речових прав на нього чи розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав. Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «АВТОПАРКІНГ-СЕРВІС 1» посилалося на те, що ОСОБА_1 є власницею паркомісця АДРЕСА_2 . Проте, в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують право власності відповідача на паркомісце АДРЕСА_2 . Також позивачем не додано до позовної заяви витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна для підтвердження права власності відповідача на паркомісце на момент звернення до суду з позовом, а також за період розрахунків заборгованості.

Так, позивачем в обґрунтування позовних вимог надано лише копію договору№ 1-09-52/ЛУ7Б про надання послуг по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилеглої території, який укладено ще 01.09.2012 року, строком дії, відповідно до п. 7.1. Договору, до 31.08.2015 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Як визначено у ч. ч. 2, 3 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Так, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.08.2023 року витребувано у ТОВ «АВТОПАРКІНГ-СЕРВІС 1» документи на підтвердження права власності ОСОБА_1 на паркомісце № 52 за адресою: АДРЕСА_1 станом на 01.02.2023 року.

Копію ухвали суду, позивач одержав 26.10.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, проте запитувані документи на адресу суду не надійшли.

Оскільки, позивач не надав належних та достовірних доказів на підтвердження того, що відповідач була власником паркомісця № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 01.02.2020 року по 01.02.2023 року, відсутні правові підстави вважати, що відповідач була споживачем відповідних послуг по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилеглої території та фактично користувалася ними у цей період, а отже, мала обов`язки зі сплати зазначених послуг.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «АВТОПАРКІНГ-СЕРВІС 1» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то питання щодо розподілу судового збору судом не вирішується, а відповідачем належних доказів на підтвердження понесення судових витрат не надано.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 182, 322, 331 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 4, 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 259, 263-265, 273, 274-279, 353, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОПАРКІНГ-СЕРВІС 1» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовити.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОПАРКІНГ-СЕРВІС 1», адреса: 02095, м. Київ, А. Ахматової, буд. 3, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 31.10.2023 року.

Суддя І.В. Григоренко