Справа №489/2306/23 Головуюча у 1-й інстанції Рум`янцева Н. О.
Провадження № 22ц/812/1262/23 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 листопада 2023 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої судді: Ямкової О. О.,

суддів: Локтіонової О. В., Серебрякової Т. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

подану від її імені адвокаткою Коренко Тетяною Володимирівною,

на рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 14 серпня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Рум`янцевої Н. О. в залі суду в місті Миколаєві із складанням його повного тексту по справі, за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3

про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И Л А:

19 травня 2023 року ОСОБА_2 , діючи через свою представницю - адвокатку Коренко Т. В., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , у якому просила про стягнення на її користь з відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 35 000 грн щомісячно.

В обґрунтування позову посилалася на те, що з 27 серпня 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, з яким станом на час звернення із цим позовом сімейні відносини припинені.

Сторони мають спільного сина ОСОБА_5 , який має статус дитини з інвалідністю з дитинства, проживає разом з позивачкою та потребує матеріальної допомоги, яку відповідач не надає. Одночасно з позивачкою проживає донька від її першого шлюбу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спільний син сторін ОСОБА_4 , за наявністю декількох хворіб, потребує постійного лікування та здійснення профілактичних заходів, а також отримує спеціальне харчування через зонд, яке коштує близько 10 000 грн на місяць. Базове лікування, яке є життєво важливим для їх сина, профілактичні заходи та засоби догляду складають приблизно 65 000 грн на місяць.

Крім того спільна дитина потребує витрат на реабілітацію, яка коштує приблизно 60 000 грн щороку та становить 5 000 грн у місяць. Зазначене в цілому призводить до витрат на дитину у розмірі 70 000 грн щомісяця.

За такого позивачка вважала, що відповідач має сплачувати на її користь аліменти на утримання спільної дитини з інвалідністю в розмірі 35 000 грн, що становить половину від цих витрат.

Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано.

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 14 серпня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалено про стягнення з ОСОБА_3 на її користь на утримання сина ОСОБА_5 аліменти в розмірі 5 000 грн щомісячно з подальшою індексацією, починаючи з 19 травня 2023 року і до досягнення ним повноліття, розподілено судові витрати.

Ухвалюючи рішення суд виходив зі стану здоров`я та майнового становища дитини з інвалідністю, що потребує матеріальної допомоги, та відсутністю даних про стан здоров`я та майнове становище платника аліментів, а також достатністість розміру щомісячних аліментів в 5 000 грн, які перевищують 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не є додатковими витратами, за стягненням яких позивачка має право на звернення до суду.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокатка Коренко Т. В., посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне зв`язування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

На думку позивачки та її представниці судом не взято до уваги докази щодо витрачених коштів на медичні препарати та спеціальне харчування, а тому помилково зроблено висновок про віднесення таких витрат на дитину до додаткових, оскільки такий вид харчування є єдиним видом, який може приймати дитина за допомогою зонду через відсутність рефлексу пережовування та ковтання, а призначені медичні препарати є життєво важливими. Тому визначений судом розмір аліментів порушує право дитини на життя, через вкрай важкий та серйозний діагноз.

???Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Ухвалами колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 30 жовтня та 23 листопада 2023 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у порядку спрощеного письмового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення із наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 2013 року та на час звернення до суду із цим позовом (а. с. 8).

Станом на час звернення з апеляційною скаргою позивачкою надано відомості про реєстрацію 10 серпня 2023 року іншого шлюбу із ОСОБА_7 ( а. с. 75).

Сторони у справі: позивачка ОСОБА_8 і відповідач ОСОБА_3 є батьками малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Малолітній ОСОБА_9 має статус дитини з інвалідністю з дитинства, потребує стороннього догляду та постійного нагляду за індивідуально визначеною програмою (а.с.11, 12-13). В силу наявного діагнозу та викликаного цим стану потребує постійного стороннього догляду, забезпечення медикаментозним лікуванням та годуванням за допомогою зонду (а.с.14-44).

Спільний син сторін проживає разом з позивачкою, яка має на утриманні неповнолітню дитину від іншого чоловіка - доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3).

Відповідач проживає окремо від дитини, є особою працездатного віку.

Відомості про майнове становище та стан здоров`я обох батьків у справі відсутні.

Втім, посилаючись виключно на особливий стан здоров`я дитини за відсутністю відомостей про стан здоров`я та майнове становище майбутнього платника аліментів, позивачка вважала за можливе стягнути з нього на свою користь на утримання дитини з інвалідністю аліменти в щомісячному розмірі 35 000 грн, що є половиною від нарахованих нею особисто усіх щомісячних витрат на догляд за дитиною, медичне лікування, яке носить постійний характер, супутні матеріали як пелюшки, підгузки, годувальні зонди та інше.

У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин 1-2 статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За такого, судом першої інстанції правильно встановлено, що домовленості щодо участі відповідача в утриманні дитини між батьками неповнолітнього ОСОБА_4 не досягнуто, внаслідок чого матір`ю дитини подано позов на підставі статті 184 СК України.

При визначені розміру аліментів, судом враховані положення статті 182 СК України, зокрема, обґрунтовано звернута увага на частину 2 цієї статті, за якою мінімально рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, що за Законом України «Про Державний бюджет на 2023 рік» становить у 2023 році 2 833 грн на дітей у віці від 6 до 18 років.

Враховано судом і потреби малолітньої дитини, яка за станом здоров`я потребує постійної допомоги у забезпеченні своєї життєдіяльності.

Отже, розмір аліментів у щомісячній сумі 5 000 грн, що визначений судом, є вищим, ніж передбачений законодавством необхідний мінімум, внаслідок чого такий розмір аліментів не є порушенням прав і інтересів дитини.

В той же час діючим законодавством, а саме статтею 185 СК України, визначається, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Враховуючи наведене та обставини справи, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено про право позивачки на звернення до суду із позовом про стягнення додаткових витрат на утримання спільної з відповідачем дитини, які викликані встановленим для неї статусом та наявними хворобами, які відповідно до статті 185 СК України можуть покриватися іншим батьком разово або періодично чи постійно.

Про наявність таких витрат свідчать надані позивачкою витяги з історії хворіб та надані копії чеків за 2022 рік на суму 3 479 грн 89 коп. та за 2023 рік на суму 2 183 грн 61 коп., як витрат на медичні препарати.

В той же час копії чеків на харчування на суму 2 208 грн 50 коп. є такими, що не перевищують визначений судом розмір аліментів, з огляду на рівні обов`язки батьків з утримання дитини.

Крім того, слід врахувати положення Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» та постанову КМ України від 3 лютого 2021 року №79 «Деякі питання призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю та дітям з інвалідністю», на підставі яких дітям з інвалідністю віком до 18 років призначається державна допомога разом з надбавкою за догляд, на які спільна дитина сторін має право, але про що позивачкою у позові не зазначено.

До того ж, за наявністю для цього підстав, позивачка може вирішити питання щодо стягнення аліментів на своє утримання, як особа, що проживає з дитиною з інвалідністю, у тому випадку, якщо дитина потребує постійного догляду, згідно до статей 88, 85 СК Україна.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно розглянув справу, виключно в межах заявлених позовних вимог у відповідності до статі 13 ЦПК України, і підстави для вирішення пред`явленого позову в іншому порядку, передбаченому статтею 185 СК України, відсутні.

Інші доводи та посилання позивачки та її представниці у змісті апеляційної скарги не мають правового значення для визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з батька на утримання їх малолітньої дитини та зводяться до помилкового розуміння норм матеріального права, переоцінки обставин, правильно встановлених та оцінених судом першої інстанції, і на законність судового рішення у справі не впливають.

За таких обставин, і відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Підстав для перерозподілу судових витрат у відповідності до статті 141 ЦПК України немає, а витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись статтями 367-369, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана від її імені адвокаткою Коренко Т. В., залишити без задоволення, рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 14 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О.О. Ямкова

Судді О. В. Локтіонова

Т. В. Серебрякова