Справа №345/1819/23
Провадження № 2/345/598/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.2023 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ? Сухарник І.І.

з участю секретаря судового засідання ? ? Рибчук Ю.М.

розглянувши в залі суду в м.Калуші в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом вимоги якого мотивує наступним. У вересні 2022 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено усний договір про те, що ОСОБА_1 зобов`язується виготовляти для відповідача каркаси для зубних протезів за відповідну оплату. Згідно умов усної домовленості відповідач зобов`язався сплатити позивачу по 120 грн. за один виготовлений каркас для зубного протезу. При цьому, під час виготовлення каркасу для зубного протезу необхідно було ще витрачати кошти на послуги ливарника в розмірі 70 грн. за один каркас та на купівлі матеріалу 100 грн. При цьому ОСОБА_2 сплачувалося лише 120 грн. за кожний виготовлений каркас для зубного протезу та частково за витрати ОСОБА_1 на послуги ливарника. Витрати ОСОБА_1 за купівлю матеріалу ОСОБА_2 не оплачувалися зовсім, хоча за домовленістю повинні були компенсовуватися грошима чи наданням матеріалу. За період дії вказаної домовленості станом на 28.02.2023 року ОСОБА_1 виготовив ОСОБА_2 123 каркаси для зубних протезів. При цьому за роботу ОСОБА_2 було сплачено : за послуги з виробництва каркасів за 97 одиниць в сумі 11 640 грн., за послуги з виробництва 27 каркасів оплати зроблено не було, тому заборгованість становить 3240 грн.; за послуги ливарника було оплачено частково за 85 каркасів в розмірі 5950 грн., за 38 каркасів в розмірі 2660 грн.; за матеріал не було оплачено за жодний каркас зі 123 штук, тому заборгованість становить 12300 грн. Загальна сума заборгованості становить 18200 грн.

На виконання умов договору та відповідне виконання зобов`язань за вказаним договором ОСОБА_1 04.04.2023 року на адресу ОСОБА_2 було направлено претензію про сплату заборгованих коштів у термін до 14.04.2023 року. Однак, ОСОБА_2 на вказану претензію не відреагував, грошей на вказаний у претензії рахунок не перерахував.

Оскільки, відповідач не виконав оплату за виконану послугу, а тому ОСОБА_1 просить суд винести рішення яким стягнути з ОСОБА_2 в його користь суму боргу , що становить 18200 грн. та судові витрати.

Ухвалою суду від 26.04.2023 відкрито провадження у справі, призначено відкрите судове засідання за участю сторін в порядку спрощеного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов.

Від представника відповідача 22.05.2023 надійшов відзив на позов, у відповідності до якого позовні вимоги вони не визнають та вважають його таким, що не підлягає до задоволення за недоведеністю. Зазначив, що фактична підстава позову обґрунтовується тим, що між сторонами по справі був укладений усний договір на виконання послуг. Однак, зазначає, що всі обставини, які викладені у заявленому до ОСОБА_2 позові є надуманими та не відповідають дійсності. Так, ОСОБА_2 дійсно було отримано претензію про повернення коштів від ОСОБА_1 . Тому, 11 квітня 2023 року ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_1 було направлено відповідь, у відповідності до якої повідомлено, що у нього відсутні жодні грошові чи будь які інші зобов`язання перед ним, і що претензію він розцінює як надумані обставини. Також зазначає, що по відношенню до ОСОБА_1 зареєстровано кримінальне провадження за №0000171 від 01.03.2023 року, де в рамка вказаного кримінального провадження ОСОБА_1 повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 185 КК України за фактом вчинення ним крадіжки у ОСОБА_2 грошових коштів. Тому, ОСОБА_2 та його представник адвокат Іванів О.Б. вважають, що позивач звертаючись до суду із вказаним позовом намагається уникнути кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин та надати своїм злочинним діям законного вигляду і таким чином уникнути справедливого покарання за скоєний ним злочин. На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити.

Позивач своїм правом подання відповіді на відзив скористався та 25 травня 2023 року на адресу суду надав заперечення на відзив на позовну заяву про стягнення боргу. Зазначає, що задоволення його цивільного позову немає жодного відношення до кримінального провадження, оскільки борг ОСОБА_2 до нього виник ще задовго до реєстрації кримінального провадження, яке зареєстроване 01.03.2023 року. Тому, задоволення чи не задоволення його позовної заяви не може звільнити його від кримінальної відповідальності так як це два різні по суті провадження та розглядаються окремо і за нормами різного права. Окрім того вказав, що написання ОСОБА_2 заяви до поліції про нібито крадіжку ним грошей, є нічим іншим , як спроба змусити його відмовитися від повернення ОСОБА_2 грошей. Їхня з ОСОБА_2 співпраця, а саме виготовлення один одному частин для зубних протезів, підтверджується особистими записами та взаєморозрахунками, які наявні в обох сторін, а також може бути підтверджена працівниками стоматології, зокрема ОСОБА_3 . Тому просить позовні вимоги задоволити, судові витрати покласти на відповідача.

Позивач в судове засідання надав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримав, просить його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Іванів О.Б. в судове засідання не з`явлися.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку.

Згідно позовної заяви, позивач посилається на те, що поміж ним та відповідачем ОСОБА_2 була укладена усна угода про надання послуг з виготовлення каркасів для зубних протезів, у відповідності до яких позивач виготовляє , а відповідач здійснює оплату в розмірі 120 грн. за один виготовлений каркас для зубного протезу. Окрім того, відповідач повинен був сплачувати кошти за послуги ливарника та за витрачені матеріали на виготовлення вказаної продукції. Як доказ до позовної заяви, позивачем було приєднано письмову претензію від 04.04.2023 року (а.с.3) про вимогу до ОСОБА_2 на оплату боргу в розмірі 18200 грн. Вказаний факт заперечує у відзиві представник відповідача - адвокат Іванів О.Б. та вказує, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не було укладено ані усних, ані письмових угод та договорів, зазначає, що ОСОБА_2 дійсно було отримано претензію про повернення коштів від ОСОБА_1 , тому, 11 квітня 2023 року ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_1 було направлено відповідь, у відповідності до якої повідомлено, що у нього відсутні жодні грошові чи будь які інші зобов`язання перед ним, і що претензію він розцінює як надумані обставини.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показаннями свідків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем, в підтвердження своїх вимог було надано лише фотокопію претензії про повернення коштів від 04.04.2023 року, проте виходячи з матеріалів поданого позову та його додатків відсутні будь-які копії (оригінали) документів, договорів чи угод які укладались між позивачем та відповідачем. Також позивачем не долучено жодних документів, які б свідчили про часткове виконання умов усного договору, акти виконання робіт тощо. Окрім того, позивачем у запереченні на відзив зазначається, що їхня з ОСОБА_2 співпраця, а саме виготовлення один одному частин для зубних протезів підтверджується особистими записами та взаєморозрахунками, які наявні в обох сторін, а також може бути підтверджена працівниками стоматології, зокрема ОСОБА_3 . При цьому, судом при дослідженні матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження зазначеного так і не долучено жодного письмового документу та не заявлено клопотання про виклик свідків.

Зі змісту позовної заяви позивач посилається на існування «усної угоди про надання послуг», проте, вказаний факт заперечується та не підтверджується представником відповідача. Доказів, які б спростували заперечення відповідача, позивач не надав. Виходячи з вищевикладеного позивач не довів, що поміж ним та відповідачем існували будь-які цивільно-правові відносини.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи не підтверджені певними засобами доказування, а тому позовна заява не підлягає задоволенню.

Оскільки в позові позивачу відмовлено, судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, відповідно до статті 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263 - 265 ЦПК УКраїни, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий: