Справа №705/1134/23
2/705/1274/23

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2023 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Годік Л.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Ульченко С.О., який діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , подав до суду позов до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проживає у будинку по АДРЕСА_1 з 19.10.2007. Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником вказаного будинку є ОСОБА_2 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину №3908 від 31.08.2007. Позивач почав володіти та користуватися будинком за вказаною адресою з 19.07.2007, що підтверджується Довідкою Ладижинської сільської ради від 08.11.2022. На той час власник будинку позивачу відомий не був, а мав до нього доступ та розпоряджався ним, не маючи правовстановлюючих документів, ОСОБА_3 , він надав будинок у користування, передавши від нього ключі, за що позивач сплатив йому кошти та отримав відповідну розписку від 19.10.2007, при цьому, він вважав, що кошти заплатив він за придбання цього будинку. Про те, що будинок належить ОСОБА_2 позивачу стало відомо лише у 2008 році під час оплати комунальних послуг, з яким він особисто не знайомий і власник будинку жодного разу не заявляв про його порушене право позивачем. Позивач вважає, що він відкрито та добросовісно володіє будинком, в якому проживає протягом 15 років, у зв`язку з чим в нього виникло право на набуття права власності цього майна за набувальною давністю, тому з даним позовом він звернувся до суду.

Ухвалою судді від 28.03.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали та копію позову з додатками рекомендованими повідомленнями.

Станом на 29.05.2023 відзиву від відповідача на адресу суду не надходило.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про відмову у задоволенні позову на підставі наступного.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до вимог ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

У якості правової підстави для визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України позивач посилається на те, що він протягом 15 років відкрито та добросовісно володіє будинком, в якому проживає по АДРЕСА_1 , на підставі домовленості та передачі коштів ОСОБА_3 , який ним розпоряджався та мав від нього ключі.

Відповідно до Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину №3908 від 31.08.2007.

Згідно зі ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 1 статті 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

Тобто, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

Така позиція зазначена у Постанові ВС від 28.04.2020 у справі № 552/1354/18 (провадження № 61-44893св18).

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2019 року у справі № 755/16913/16-ц.

Враховуючи, що позивач ще у 2008 році дізнався хто є власником будинку по АДРЕСА_1 , в якому він проживав, про що зазначено у позові, тому, сам по собі факт користування позивачем даним майном не є підставою для виникнення у нього права власності за набувальною давністю, тому у позивача відсутні підстави для набуття права власності на вказане майно з підстав, передбачених статтею 344 ЦК України. Давність володіння могла вважатись добросовісною, якщо позивач при заволодінні майном не знав і не повинен був знати про відсутність у нього підстав на набуття права власності, проте позивач з 2008 року знає особу власника.

Оцінюючи наведене, судом встановлено, що позивачем не доведено усіх обставин, передбачених статтею 344 ЦК України, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю, тому вимоги позивача є не обгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 328, 344 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю - відмовити.

Копію рішення направити сторонам.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Леся Сергіївна Годік