Справа № 357/5566/23
Провадження № 2-др/357/118/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Ярмола О. Я. ,
при секретарі Пустовій Ю. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5, заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Качмар Івана Остаповича про ухвалення додаткового рішення у справі № 357/5566/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на дитину,-
17.11.2023 року на електронну адресу суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Качмар І.О. про ухвалення додаткового рішення у справі № 357/5566/23, в якій сторона відповідача просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу в розмірі 20 000,00 грн. Заява обґрунтована тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.11.2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, на виконання вимог ЦПК відповідач ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву та в судовому засіданні повідомив суд про понесені витрати на правову допомогу, пов`язані з розглядом справи в розмірі 20 000,00 грн. Представник відповідача зазначає, що ОСОБА_3 було понесено витрати на професійну правову допомогу у сумі 20 000,00 грн.
Позивач в судове засідання не з`явилась, подала клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 1 000,00 гри, (одна тисяча) гривень, просила розгляд заяви здійснювати за її відсутності.
Третя особа Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради подала клопотання про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за відсутності їхнього представника.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали додані до заяви, дійшов до наступних висновків.
Встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.11.2023 року позовні вимоги позивача задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти, як додаткові витрати на дитину ОСОБА_4 в сумі 4994 грн. 40 коп., а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати по справі в сумі 1073 грн. 60 коп., в задоволенні позовної вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відмовлено.
Зазначене судове рішення не набрало законної сили.
За змістом ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, які підтверджують точний розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд, за заявою такої сторони, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Однак, як вже зазначалось, така заява має бути озвучена до закінчення судових дебатів у справі (ч. 1 ст. 246 ЦПК). В такому разі судом призначається ще одне судове засідання, яке має бути проведено не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог, за результатом якого ухвалюється додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 кодексу (ч. 2, 3 ст. 246 ЦПК). Можливість вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті передбачають і ч. 3 ст. 259 ЦПК (порядок ухвалення судових рішень) і п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК (додаткове рішення суду).
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Встановлено, що у відзиві на позовну заяву, відповідач повідомляв, що попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, які він поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи становитиме 20 000,00 грн. До закінчення судових дебатів представник відповідача зазначав про надання доказів судових витрат.
Заява про ухвалення додаткового рішення подана представником відповідача Качмар І.О. 17.11.2023 року.
Отже, згідно положень ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, зокрема, про те, як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до частин 1 та пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження понесення відповідачем ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу до суду було надано: договір про надання правової допомоги від 14.06.2023 року, акт виконаних робіт № 1 від 14.06.2023 року, акт виконаних робіт № 2 від 04.10.2023 року, акт виконаних робіт № 3 від 14.11.2023 року.
В цьому контексті Верховний Суд правильно зазначає, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №826/2689/15 від 09 квітня 2019 року).
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Під час розгляду справи позивач подала клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та просила зменшити розмір таких витрат до 1 000,00 грн. Просить врахувати, що на утриманні позивача перебуває малолітня дитина, щомісячні аліментні зобов`язання відповідач не сплачує, дитина потребує постійного лікування і цим займається позивач. Стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн є надмірним тягарем для позивача. Позивач вказує, що з поданих представником відповідача документів, а саме договору про надання правничих послуг від 14.06.2023 року неможливо встановити по якій саме справі ці послуги надавалися, оскільки ані в договорі про надання правничої допомоги, ані в актах виконаних робіт (наданих послуг) не зазначено ні номера справи, ні сутність справи, ні предмет позову, представником якої справи є адвокат відповідача і чи дійсно виконання (надання) правничої допомоги відповідали саме представництву по справі № 357/5566/23. А також, відсутні докази понесення таких витрат саме у даній справі, зокрема, не надано платіжного доручення про перерахування коштів, прибуткового касового ордеру, квитанції тощо. Позивач вказує, що відповідач разом з відзивом до суду не подав попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат та взагалі відзив був поданий поза межами строку, після закриття підготовного судового засідання, без підтвердження направлення відзиву позивачу по справі за адресою її проживання та реєстрації, що позбавило позивача права на підготовку відповіді на відзив, що є зловживанням стороною процесуальними правами, а тому позивач вважає, що така послуга має бути виключена з витрат на професійну правничу допомогу у даній справі. А також позивач заперечила щодо стягнення витрат за надані послуги з підготовки клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, які не були судом долучені до справи, а також, підготовка та подання запитів до Синівського відділу ДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Львів). На підставі наведеного, позивач просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 1 000,00 грн.
Згідно позиції, що висловлена ВС у постанові від 02.12.2021 р. по справі № 280/5176/20, слідує, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, Верховний Суд доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.
При цьому витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29 жовтня 2020 року (справа № 686/5064/20).
Судом встановлено, що 14.06.2023 року між адвокатським об`єднанням «Шпунт і партнери», в особі керуючого партнера Качмара І.О. та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги та підписано акт виконаних робіт (надання послуг) № 1.
Розділом 3 договору про надання правової допомоги встановлено, що розмір оплати послуг визначатиметься у підписаних сторонами актах виконаних робіт.
Згідно пункту 2 акту виконаних робіт № 1, вартість адвокатської допомоги наданої замовнику згідно цього акту розраховується 1500,00 грн за кожну годину затраченого часу виконавцем.
З долученого до матеріалів справи актів виконаних робіт № 1 від 14.06.2023 року вбачається, що виконавцем у зв`язку з наданням послуг затрачено 4 години, вартість адвокатської допомоги склала 6 000,00 грн (а.с. 224). З акту виконаних робіт № 2 від 04.10.2023 року вбачається, що виконавцем у зв`язку з наданням послуг затрачено 5,5 годин, вартість адвокатської допомоги склала 8 250,00 грн (а.с. 225). З акту виконаних робіт № 3 від 14.11.2023 року вбачається, що виконавцем у зв`язку з наданням послуг затрачено 4 години, вартість адвокатської допомоги склала 6000,00 грн (а.с. 226). Тобто з наданих матеріалів вбачається, що витрати на правову допомогу відповідача склали 20 256,00 грн.
Однак, суд звертає увагу, що позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково, а тому, у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, під час розгляду справи позивачем було заявлено дві позовні вимоги, зокрема, щодо позбавлення відповідача батьківських прав, а також стягнення додаткових витрат на дитину.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог, а тому підлягало б стягненню половина заявлених витрат на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн., однак судом приймається до уваги подане клопотання позивача про зменшення витрат на правову допомогу. Під час розгляду справи судом було встановлено, що спільна донька сторін має вроджене хронічне захворювання кишківника, потребує постійного лікування, обстеження та спеціального раціону харчування, що контролює, організовує і оплачує позивач. Враховуючи обгрунтоване клопотання сторони позивача про зменшення розміру судових витрат, суд вважає, що в даному випадку, витрати відповідача на правову допомогу в зазначеному розмірі є надмірним тягарем для позивача. З урахуванням вище викладеного, суд дійшов висновку, що підлягає стягненню з позивача на користь відповідача розмір витрат на правову допомогу в сумі 3 000,00 грн.
Керуючись ст. 133, 137, 141, 142, 246, 270, 258, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд -
Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Качмар Івана Остаповича про ухвалення додаткового рішення у справі № 357/5566/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн. (три тисячі гривень).
Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Додаткове рішення суду виготовлено 29.11.2023 року.

Суддя О. Я. Ярмола