Справа № 162/605/23
Провадження № 2/161/3755/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Івасюти Л.В.

за участю секретаря судового засідання Вольської А.А.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про збільшення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 04.04.2019 ухвалено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1500,00 грн. щомісячно. Їхня донька навчається в 11 класі та в 2024 році закінчує навчання, у зв`язку з чим витрати на її забезпечення зросли. Розмір аліментів, які були визначені рішенням суду в 2019 році є недостатнім для покриття витрати на дитину. Позивач на даний час не працює, а матеріальне становище відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти у більшому розмірі.

Крім цього, нею були понесені додаткові витрати на утримання доньки, а саме на лікування зубів, придбання телефону та додатків до нього, взуття та одягу, всього на загальну суму 80088,00 грн., половину від цієї суми повинен покрити відповідач, оскільки зобов`язаний брати участь в додаткових витратах на дитину.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача частку понесених нею фактичних додаткових витрат на дитину в сумі 40044,00 грн., збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання доньки в сумі 4000,00 грн., а також понесені у справі судові витрати.

Ухвалою судді від 31.08.2023 відкрито провадження у справі.

Від відповідача надійшов відзив обґрунтований тим, що підстав для збільшення розміру стягуваних аліментів немає. Зазначив, що він сумлінно сплачує аліменти у визначеному судом розмірі, крім того надсилає позивачу додаткові кошти в різному грошовому еквіваленті, в залежності від можливості. З 21.09.2019 він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_6 . Він здійснює утримання також своєї матері ОСОБА_7 , яка є непрацездатною. Таким чином, на його утриманні крім доньки ОСОБА_8 , перебуває дружина, донька від другого шлюбу та матір. Його офіційний дохід становить 5586,70 грн. в місяць, що позбавляє можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі. Вказує, що сума додаткових витрат на дитину, половину від якої позивач просить з нього стягнути є необґрунтованою та непідтвердженою належними і допустимими доказами, а розмір витрат на правову допомогу завищеним. Посилаючись на викладене, позивач просить суд, стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_8 в розмірі 2000,00 грн. щомісячно та понесені ним витрати на правову допомогу в сумі 6000,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Позивач скористалася правом на подання відводі на відзив, де підтримала раніше висловлену в позовній заяві позицію.

В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримала та просила задовольнити з наведених у позовній заяві підстав, крім того просила стягнути з відповідача 7500,00 грн. витрат за правову допомогу.

Представник відповідача позовні вимоги визнала частково, а саме зазначила, що ОСОБА_4 не заперечує щодо збільшення розміру стягуваних аліментів до суми 2000,00 грн. в місяць, в задоволенні решти позовних вимог просила відмовити з мотивів наведених у відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані суду докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке.

Сторони є батьками ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 (а.с. 09).

Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 04.04.2019 ухвалено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 користь аліменти на утримання неповнолітньої донтки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі 1500,00 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З метою примусового виконання вказаного вище рішення, 13.06.2019 головним державним виконавцем Любешівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області відкрито виконавче провадження № 59341816.

Вирішуючи позовну вимогу про збільшення розміру аліментів, суд виходить з наступного наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В силу ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Так, ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.ст.183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181СК України).Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Позивач, як одержувач аліментів в інтересах дитини, довела свої вимоги щодо необхідності збільшення розміру аліментів у зв`язку з підвищенням цін на продовольчі та непродовольчі товари, зміною її матеріального стану, оскільки на даний час вона не працює та немає доходу, що свідчить про погіршення її матеріального стану, потребую дитини в соціальному розвитку та навчанні, на що необхідні матеріальні витрати, якими позивач не може забезпечити доньку в повній мірі.

Ухвалюючи рішення суд враховує, що відповідач визнав частково позовну вимогу про збільшення розміру аліментів, про що зазначив у відзиві.

З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати своїх дітей, імперативну норму про можливість зміни розміру стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дочки, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, позовну вимогу позивача про збільшення розміру аліментів слід задовольнити частково, а саме стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в сумі 2500,00 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Щодо стягнення додаткових витрат на дитину, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Позивач повинна довести їх необхідність.

За положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як випливає із матеріалів справи, додаткові витрати, що пов`язані із лікуванням зубів у доньки сторін ОСОБА_9 , підтверджується відповідними квитанціями.

Так, судом встановлено, що позивачем було понесено витрати на лікування дочки ОСОБА_9 , а саме на встановлення блекотної системи від 15.02.2021 та від 09.07.2021 на загальну суму 18000,00 грн., лікування карієсу від 22.02.2023 на сумі 700,00 грн., лікування від 10.02.2023 на суму 700,00 грн., лікування від 30.06.2023 на суму 2100,00 грн., пломба від 04.07.2023 на суму 700,00 грн.

Таким чином, витрати позивача, які вона понесла на лікування зубів доньки ОСОБА_9 становлять 22200,00 грн.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що витрати на лікування зубів ОСОБА_9 є непідтвердженими, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Так із довідки ФОП ОСОБА_10 вбачається, що ОСОБА_9 проходила у неї лікування карієсу та реставрацію зубів.

Отже, половина таких витрат в розмірі 11100,00 грн. підлягає до стягнення з відповідача.

Витрати понесені позивачем на придбання телефону з додатками до нього, а також взяття і одягу для доньки, не є додатковими витратами в розумінні вимог ст.185 СК України.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що «СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення».

Судом встановлено, що витрати на придбання для ОСОБА_9 мобільного телефону з додатками до нього на суму 43998,00 грн. не викликано особливими обставинами чи розвитком у неї певних здібностей.

Таким чином, придбання вказаного вище товару не є витратами, що підлягають стягненню на підставі ч. 1 ст. 185 СК України.

Тако ж не є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України, а відносяться до загальних витрат на утримання дитини, придбання одягу та взуття.

Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача, слід стягнути 11100,00 грн. понесених позивачем додаткових витрат на доньку ОСОБА_9 .

Крім того, ОСОБА_3 заявлено вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7500,00 грн.

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги № 18 від 28.07.2023, квитанцію до прибуткового касового ордера № 27 від 28.07.2023 на суму 3500,00 грн. та № 38 від 02.10.2023 на суму 4000,00 грн.

Враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, час затрачений на їх виконання, заперечення іншої сторони, а також складність даної справи з відповідача на користь позивача, слід стягнути 6000,00 грн. судових витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, саме такий розмір на думку суду буде співрозмірним та достатнім.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 1073,60 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 2-5, 11-13, 77, 81, 89, 279, 352, 354 ЦПК України, ст. 182, 184-185, 192 СК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені додаткові витрати на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 11100 (одинадцять тисяч сто) гривень 00 копійок.

Змінити розмір стягуваних аліментів, визначених рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 04 квітня 2019 року у справі № 162/155/19.

Стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати понесені за надання правової допомоги в сумі 6000 (шість тисяч) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_2 );

Відповідач: ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП - НОМЕР_3 ).

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта