Провадження №2/521/920/23
24 травня 2023 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді Тополевої Ю.В.,
за участю секретаря Івчук К.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суму заборгованості за Кредитним договором № CL-262903 від 19.02.2020 року у розмірі 427943,62 гривень, а також судові витрати.
Позов обґрунтований такими обставинами.
19.02.2020 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 булоукладено Кредитний договір № CL-262903. Відповідно до п. 2.1., 2. Кредитного договору банк видає позичальнику кредит у розмірі 394538,17 гривеньдо 18.02.2023 року на наступні цілі: на поточні потреби позичальника, на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості. Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 35 % річних. Відповідно до п. 4.2. Кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою визначеною п. 4.1. Кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору.
В матеріалах справи міститься заява представника Акціонерного товариства «Кредобанк» про розгляд справи у його відсутності. Заперечень щодо заочного розгляду справи не подавав.
ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність та відзив на позовну заву не подавав.
ОСОБА_2 про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, про причину неявки не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність та відзив на позовну заву не подавала.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
У зв`язку з тим, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, та відповідачами не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень представника позивача,суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України.
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити частково з наступних підстав.
Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Судом встановлено, що 19.02.2020 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 булоукладено Кредитний договір № CL-262903
Відповідно до п.п. 2.1., 2.4 Кредитного договору банк видає позичальнику кредит у розмірі 394538,17 гривеньдо 18.02.2023 року на наступні цілі: на поточні потреби позичальника, на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості.
Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 35 % річних.
Відповідно до п. 4.2. Кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою визначеною п. 4.1. Кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору.
Відповідно до п. 6.1. Кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку та у строки, передбачені цим Договором та додатками до нього.
Відповідно до п. 6.9. Кредитного договору банк, у випадках передбачених п.3.3. Кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника.
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 14.12.2021 року, становить загальну суму у розмірі 427943,62 гривень, що складається з наступного:
заборгованості за тілом кредиту 364372,30 гривень;
Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов`язання із приводу надання кредиту, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 с.т. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).
Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно з ст. 1049 Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Обґрунтовуючи свої вимоги до ОСОБА_2 сторона позивача зазначила, що Кредитний договір № CL-262903 від 19.02.2020 року було укладено в інтересах сім`ї.
Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
Відповідно до копії паспорта ОСОБА_1 , 05 травня 1985 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується відповідним штампом.
Як вбачається з п.п. 2.1., 2.4 Кредитного договору банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 394538,17 гривеньна поточні потреби та на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості.
Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що укладений договір створив обов`язки для іншого з подружжя, а також доказів укладення договору та використання майна в інтересах сім`ї матеріалах справи не містять.
Щодо посилання позивача на практику Верховного Суду у справі № 205/5882/18, суд вважає її недоречною, оскільки правовідносини у справі № 205/5882/18 виникли в зв`язку із укладанням договору для придбання домоволодіння з подальшою іпотекою, а у даній справі у зв`язку із укладанням договору для поточних потреб та погашення (рефінансування) кредитної заборгованості.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов в частині вимог до ОСОБА_2 задоволенню не підлягає. Позовні вимоги до ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 6419,15 гривень, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача.
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі на професійну правничу допомогу.
З матеріалів справи вбачається, що між АТ «Кредобанк» та АО «БІЗНЕС І ПРАВО» було укладено договір про надання правової допомоги від 11.02.2019 року. Відповідно до умов вказаного договору реєстр боржників, реєстр сплати заборгованості та розрахунки винагороди, акт виконаних робіт, звіт про судову роботу тощо, встановлюється Додатками до Договору (п. 14.11). Разом із цим, жодного з переліченого в п. 14.11 Договору Додакту суду не надано.
Таким чином, у зв`язку із відсутністю документального підтвердження надання правової допомоги (детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження понесених витрат клієнтом тощо) суд позбавлений можливості вирішувати питання щодо стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 16, 525, 526, 549, 612, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст. 65 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 268, 280 ЦПК України, суд
Позов Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
заборгованості за тілом кредиту 364372,30 гривень;
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 29 травня 2023 року.

Суддя: Ю.В. Тополева