Справа № 346/2350/23
Провадження № 22-ц/4808/1293/23
Головуючий у 1 інстанції Махно Н. В.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Максюти І.О., Василишин Л.В.

секретаря Струтинської Д.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Атаманюка Володимира Михайловича на рішення Коломийського районного суду від 01 вересня 2023 року, ухвалене в складі судді Махно Н.В. в м. Коломиї, повний текст складено 06 вересня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів"(далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 04 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №01253-07/2021, відповідно до умов якого позичальник отримав 12 000 грн з строком на дії на 30 днів, тобто до 02 серпня 2021 року з сплатою 912,5% річних в розрахунку 2.5% на добу. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.7 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. 07 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та відповідачем було укладено договір позики №, шляхом підписання акцепту оферти від 07.07.2021 року на укладення договору надання позики та отримання кредиту згідно заявки-анкети, відповідно до умов якого позичальнику надано3 950 грн кредиту з строком користування 30 днів з відсотковою ставкою 1,75 % на день. 08 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ`та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №18012022, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, а останній приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників. Відповідно до реєстру боржників від 08.01.2021 до договору факторингу №18012022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги в сумі 48 000 грн, з яких: 12 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 36 000 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею. Зазначає, що всупереч умовам кредитного договору, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. Зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 18.01.2022 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. 24.11.2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №24/11-22/2, згідно умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Зазначає, що відповідно до реєстру боржників від 24.11.2022 року до договору факторингу №24/11-22/2, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 47 154,24 грн, з яких: 3 950,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 43204,24 грн - сума заборгованості за відсотками. Зазначає, що всупереч умовам договору позики, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 01253-07/2021 від 04 липня 2021 року у розмірі в розмірі 48 000 грн, з яких: 12 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 36 000 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею та за договором позики № від 07 липня 2021 року у розмірі у розмірі 47 154,24 грн, з яких: 3 950,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 43204,24 грн - сума заборгованості за відсотками , разом 95 154 (дев`яносто п`ять тисяч сто п`ятдесят чотири) гривні 24 копійки та судові витрати в розмірі 2 684 ( дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні

Рішенням позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 01253-07/2021 від 04 липня 2021 року та за договором позики № від 07 липня 2021 року 95 154 (дев`яносто п`ять тисяч сто п`ятдесят чотири) гривні 24 копійки та судові витрати в розмірі 2 684 ( дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_1 адвокат Атаманюк В. М. подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду та ухваленням нового про відмову задоволенні позову, посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, тому постановив незаконне рішення. Вказує, що згідно витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №: 28012022 від 18.10.2022, ОСОБА_1 заборгував у позивача відповідно із договором про надання кредитного договору No 01253-07/2021 за основною сумою боргу - 12000,00 грн., сума заборгованості за відсотками становить - 36 000,00 грн, тобто разом - 48 000,00 грн. Проте, такий розрахунок є некоректним, позивачем не надано жодних формул, за якими передбачено нарахування відсотків. Кредит відповідачу, згідно договору № 01253-07/2021, надавався строком на 30 днів, тобто до 02.08.2021 року та за користування кредитом відповідач повинен сплачувати 2,50% (процентів) на добу. Тобто проценти розраховуються наступним чином: 12000,00 грн. (наданий кредит відповідачу) ? 2,50% (проценти на добу) х 30 (строк договору) = 9000 грн. (всього процентів). Загалом сума боргу становить: 12000,00 грн. (основна сума боргу) + 9000 гри. (проценти) = 21 000 гри. Витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу № 24/11-22/2 від 24.11.2021 встановлено, що згідно кредитного договору № , заборгував 3 950.00 грн. (сума кредиту) + 43 204,24 грн. (сума за відсотками), всього * 47 154,24 гривень. Проте, такий розрахунок є некоректним, позивачем не надано жодних формул, за якими передбачено нарахування відсотків. Договором позики № відповідачу було надано кредит у сумі 3 950 грн. строком на 30 днів, процентна ставка 1,75% за один день. Тобто проценти розраховуються наступим чином: 3 950 грн. (надана сума кредиту ) х 1.75% (проценти на дубу) х 30 (строк кредиту) = 2 073,75 грн. Таким чином Загалом сума боргу становить: 3 950 грн (основна сума ) + 2 073,75 грн (проценти) = 6 023,75 грн.

13 жовтня 2023 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Дергунова Анна подала відзив на апеляційну скаргу в якому доводи апеляційної скарги заперечила. Вказує, що укладені між Апелянтом та Первісними кредиторами кредитний договір № 01253-07/2021 від 04 липня 2021 року та договір позики № від 07 липня 2021 року підписаний ОСОБА_1 , Договори факторингу, укладені між Первісними кредиторами та ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу ст. 204 ЦК України діс презумиція правомірності правочину. Нараховані первісним кредитором відсотки поза межами кредитування (30), але в строк передбачений п.п. 4.3. Кредитного договору (90 днів) та узгоджений сторонами Кредитного договору, як міри відповідальності за період після закінчення строку кредитування.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

За змістом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку спрощеного позовного провадження.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" , суд першої інстанції виходив з того, що сторони належним чином узгодили істотні умови договорів, розміри відсотків та порядок повернення кредитів, однак дані умови договору порушено відповідачем, тому слід стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором № 01253-07/2021 від 04 липня 2021 року та за договором позики № від 07 липня 2021 року у розмірі 95154 (дев`яносто п`ять тисяч сто п`ятдесят чотири) гривні 24 копійки.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не повністю відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №01253-07/2021 та додатком №1 до договору про надання фінансового кредиту № №01253-07/2021. (а.с. 7-8).

Згідно п.п.1.1.,1.2 договору сума фінансового кредиту - 12000грн 00 коп. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 02.08.2022.

Згідно п.п.1.3 договору за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % на добу.

Згідно п.п.4.3 у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2 цього Договору та/або в Додатках до цього Договору, проценти, передбачені в п.1.3 продовжують нараховуватись за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення Договору.

У додатку № 1 до договору визначена сума процентів в розмірі 9000 грн, виходячи із процентної ставки на рівні 2,5 % на день та сукупна вартість кредиту в розмірі 21 000грн. (а.с.8, зворот )

08.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 01253-07/2021, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФЕ «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів`права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.14 ).

Відповідно до витягу з реєстру боржників за договором факторингу №18012022від 08.01.2021 року та розрахунку заборгованості сума заборгованості боржника ОСОБА_1 (номер кредитного договору:01253-07/2021) за основною сумою боргу: 12 000 грн; сума заборгованості за відсотками: 36 000 грн; сума заборгованості за пенею: 0,00 грн. Всього 48 000 грн (а.с. 14-15).

07.07.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 укладено договір надання позики та отримання кредиту згідно заявки-анкети, відповідно до умов якого позичальнику надано 3 950 грн кредиту з строком користування 30 днів з відсотковою ставкою 1,75 % на день (а.с.20-21).

У додатку № 1 до договору визначена сума процентів в розмірі 2073,00 грн, виходячи із процентної ставки на рівні 1,75 % на день та сукупна вартість кредиту в розмірі 6023,75 грн. (а.с.21).

24 листопада 2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24/11-22/2, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФЕ «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.27 ).

Відповідно до витягу з реєстру боржників за договором факторингу №24/11-22/2 від 08.01.2021 року та розрахунку заборгованості сума заборгованості боржника ОСОБА_1 (номер кредитного договору ) за основною сумою боргу: 3 950грн; сума заборгованості за відсотками: 43 204,24 грн; сума заборгованості за пенею: 0,00 грн. Всього 47 154,24 грн (а.с. 14-15).

За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Враховуючи те, що за умовами вищезазначених договорів відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів за кредитним договором № 01253-07/2021 від 04 липня 2021 року та за договором позики № від 07 липня 2021 року, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надав, відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заборгованість на підставі вищезазначених договорів підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 висловила думку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також пеню, застосовувати штрафні санкції, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України.

Відповідно до пунктів 1.2 кредитного договору № 01253-07/2021 від 04 липня 2021 року кредити надавалися на 30 днів, тобто до 02 серпня 2021 року.

Згідно п.п.4.3 кредитного договору № 01253-07/2021 від 04 липня 2021 року у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2 цього Договору та/або в Додатках до цього Договору, проценти, передбачені в п.1.3 продовжують нараховуватись за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення Договору.

Відповідно до умов договору позики від 07 липня 2021 року № /2 строк користування кредитом становить 30 днів.

Зазначені умови цього договору не суперечать вимогам статті 6 ЦК України, оскільки сторони є вільними при укладенні договору.

З огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним, тому проценти за користування кредитними коштами за кредитним договором № 01253-07/2021 від 04 липня 2021 року нараховуються до 02 жовтня 2021 року, а за договором позики від 07 липня 2021 року № /2 до 04 серпня 2021 року.

З наданих позивачем розрахунків заборгованості за кредитним договором № 01253-07/2021 від 04 липня 2021 року вбачається, що заборгованість за процентами за користування кредитними коштами нарахована за періоди, коли у позивача не виникало права на нарахування відсотків за користування кредитними коштами.

У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 № 911/19/19, Верховний Суд зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частинами 1-3 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Отже з врахуванням викладеного, слід дійти висновку, що за договорами кредиту та позики проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 90 днів за договором від 07 липня 2021 року № /2 та 30 днів за договором позики від 07 липня 2021 року № /2 до 04 серпня 2021 року, так як сторони є вільними в укладенні договору, тобто строку, на який були надані кредитні кошти і, враховуючи визначену фіксовану процентну ставку за кредитами, нарахування процентів має проводитися на рівні фіксованої процентної ставки.

Установлено, що відповідно до умов кредитного договору № 01253-07/2021 від 04 липня 2021 року та додатку до договору №1 сума кредиту становила 12000 грн, процентна ставка за користування кредитом в строк кредитування- 2,5% за день. Строк кредитування 30 днів та відповідно до п. 4.3. передбачено нарахування відсотків за кожен день користування кредитними коштами, але не більше 90 днів. Отже, розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за цим договором № 01253-07/2021 від 04 липня 2021 року складає 27 000 грн (12 000*0,0250*90 днів ).

Відповідно до умов договору позики № від 07 липня 2021 року сума кредиту - 3950 грн, процентна ставка 1,75% в день, Кредит надається строком на 30 днів. Отже, розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за цим договором № від 07 липня 2021 року складає 2073 грн (12 000*0,0175*30).

Позовних вимог про стягнення відсотків, нарахованих в порядку ст.625 ЦК України, позивач не заявляв, а суд не має права виходити за межі предмету та підстав позову.

Апеляційний суд бере до уваги строки кредитування, розміри відсотків, визначені в кредитних договорах та додатках №1 до кредитного договору про графік розрахунку за кредитним договором прийшов висновку, що заборгованість ОСОБА_1 перед Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" становить 45 032 грн, що складається з заборгованості за кредитним договором № 01253-07/2021 від 04 липня 2021 року у розмірі 39 000 грн, з яких: 12 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27 000 грн - сума заборгованості за відсотками; та за договором позики № від 07 липня 2021 року у розмірі 6 023 грн, з яких: 3 950,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 073 грн - сума заборгованості за відсотками

Враховуючи наведене, рішення Коломийського районного суду від 01 вересня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 01253-07/2021 від 04 липня 2021 року та за договором позики № від 07 липня 2021 року слід змінити та зменшити заборгованість з 95 154 (дев`яносто п`ять тисяч сто п`ятдесят чотири) гривні 24 копійки до 45 032 грн, що складається з заборгованості за кредитним договором № 01253-07/2021 від 04 липня 2021 року у розмірі 39 000 грн, з яких: 12 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27 000 грн - сума заборгованості за відсотками; та за договором позики № від 07 липня 2021 року у розмірі 6 023 грн, з яких: 3 950,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 073 грн - сума заборгованості за відсотками

Згідно п.п.1,2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно ч.1,п.п.1,2 ч. 2 ст 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача.

У зв`язку із частковим задоволенням позову щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами у розмірі 39 000 грн з заявленої суми 95 154,24 грн, що становить 40 %, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судового збору пропорційно розміру задоволених вимог за подання позовної заяви 1073, 60 грн (2684 грн*40%).

У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги позову щодо зменшення стягнення заборгованості за кредитними договорами у розмірі 39 000грн з заявленої суми скасування 95 154,24 грн, що становить 60 %, слід стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судового збору пропорційно розміру задоволених вимог за подання апеляційної скарги 966 грн ( 1610,40 грн*60%).

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України) становить 2 393 грн.

Ціна позову в даній справі становить 95 154,24 грн, яка станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 393 грн*100=239 300 грн).

Отже зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Атаманюка Володимира Михайловича задовольнити частково. Рішення Коломийського районного суду від 01 вересня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 01253-07/2021 від 04 липня 2021 року та за договором позики № від 07 липня 2021 року змінити та зменшити заборгованість з 95 154 (дев`яносто п`ять тисяч сто п`ятдесят чотири) гривні 24 копійки до 45 032 грн, що складається з заборгованості за кредитним договором № 01253-07/2021 від 04 липня 2021 року у розмірі 39 000 грн, з яких: 12 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27 000 грн - сума заборгованості за відсотками; та за договором позики № від 07 липня 2021 року у розмірі 6 023 грн, з яких: 3 950,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 073 грн - сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1073, 60 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 966 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її підписання і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Судді: В.Д.Фединяк

І.О. Максюта

Л.В.Василишин