Житомирський апеляційний суд
Справа №289/2517/22 Головуючий у 1-й інст. Кириленко О. О.
Категорія 56 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Талько О.Б., Шевчук А.М.

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) в м.Житомирі цивільну справу №289/2517/22 за позовом Житомирського обласного центру зайнятості в особі Радомишльської районної філії до ОСОБА_1 про стягнення коштів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області від 23 лютого 2023 року,яка постановлена під головуванням судді Кириленка О.О.

в с т а н о в и в:

У грудні 2022 року представник позивача Житомирського обласного центру зайнятості в особі Радомишльської районної філії звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути із відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 4 725,87 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_2 звернулася до Радомишльського районного центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, за відсутності підходящої роботи із 08.07.2014 року їй було надано статус безробітної і призначено допомогу по безробіттю. Вона перебувала на обліку як безробітна по 31.10.2014 року та отримувала допомогу по безробіттю з 08.07.2014 року по 20.10.2014 року, всього в сумі 4588,90 грн. та проходила професійне навчання за напрямком «підприємець-початківець» вартістю 136,37 грн. Однак, відповідач при реєстрації у центрі зайнятості приховала відомості про те, що вона зареєстрована фізичною особо підприємцем, у зв`язку з цим ОСОБА_2 має повернути допомогу по безробіттю у повному обсязі.

Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 23 лютого 2023 року зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні №0000669 щодо обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою відповідач через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. У даній справі всі докази, що подані як позивачем так і відповідачем дозволяють суду встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Більш того, в судовому засіданні як позивач так і відповідач висловили думку про можливість розгляду даної справи та про недоцільність зупинення провадження, що в свою чергу не було враховано судом при винесенні ухвали про зупинення провадження, чим було фактично порушено їхнє право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Вказує, що при неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства, підставою для зупинення провадження у цивільній справі може бути лише наявність кримінальної справи на розгляді в суді. Зі змісту п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України вбачається, що справа, яка на думку суду є перешкодою для вирішення іншої справи, має перебувати на розгляді в суді, а не на стадії досудового розгляду чи досудового розслідування. У даному випадку кримінальна справа, на яку посилається суд знаходиться на стадії досудового розгляду, а саме: на 30.03.2023 року призначено підготовче засідання по розгляду обвинувального акту №0000669 щодо обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Відповідно до ухвали від 06.01.2023 року про відкриття провадження у даній справі було відкрито спрощене позовне провадження, тому станом на 23.02.2023 року справа вже перебувала на стадії судового розгляду. За змістом ч.3 ст.210 ЦПК України, провадження у справі на стадії розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 251 та пунктами 1-3 частини першої статті 252 ЦПК України.

Представник позивача подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає що кримінальне провадження було відкрито набагато раніше, ніж подано цивільний позов про відшкодування коштів. Окрім того, звертає увагу, що в позовній заяві не містилося клопотання про зупинення провадження, у зв`язку із наявністю відкритого кримінального провадження, суд першої інстанції зупинив провадження на власний розсуд, а центр зайнятості із даним висновком суду погодився, тому і не оскаржував ухвалу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до цієї ж норми суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року викладено висновок про те, що метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

З огляду на зазначене, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи за наявності доказової бази та встановлених на підставі цих доказів фактичних обставин.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі.

Пов`язаність справ полягає в тому, що рішенням суду в іншій справі встановлюються обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі. Обставини повинні бути такими, що мають значення для цієї справи, тобто зупинення провадження у цивільній справі, виходячи з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки у випадку, коли у цій справі можуть бути вирішенні питання, що стосуються підстав заявлених позовних вимог або умов, від яких залежить їх розгляд.

Визнаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 01 лютого 2017 року у справі №6-1957цс16 та Верховним Судом у постанові від 10 березня 2021 року у справі №207/413/18, від 21 квітня 2022 року у справі №175/1814/19.

Як встановлено апеляційним судом, підставою для зупинення провадження у даній справі є те, що в провадженні Радомишльського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження №0000669 по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України (справа №289/214/22).

Проте суд першої інстанції в порушення вимог пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, зазначивши конкретну іншу справу (кримінальну справу), до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не вказав об`єктивні обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність кримінального провадження №0000669 по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, виключає можливість на підставі наявних в цивільній справі доказів самостійно встановити та оцінити при розгляді цієї справи наявність обставин (фактів), якими позивач обґрунтовував свої вимоги про стягнення грошових коштів.

Також судом не обґрунтовано, у чому саме полягає матеріально-правовий зв`язок між кримінальним провадженням по обвинуваченню ОСОБА_1 та цивільною справою з вимогами до ОСОБА_1 , тобто не мотивував, які саме факти, встановлені в іншій справі, будуть мати преюдиційне значення для цієї справи, та в чому полягає неможливість самостійного встановлення судом обставин, що мають значення для правильного вирішення спору у даній справі.

До матеріалів цивільної справи не додано будь-яких письмових документів (копії обвинувального акта, судових рішень), які б давали можливість оцінити наявність чи відсутність такого зв`язку між зазначеним кримінальним провадженням і цивільною справою, при якому розгляд цивільної справи є неможливим без попереднього розгляду кримінального провадження, а отже незрозуміло, чим керувався суд першої інстанції, коли дійшов висновку про зупинення провадження в цивільній справі.

Сама по собі взаємопов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення в іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи №289/214/22, суд першої інстанції має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті справи №289/2517/22.

А відтак, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі до розгляду іншої справи.

Крім того, зупинення провадження у справі може призвести до порушення права позивача щодо розгляду справи у розумні строки.

Відповідно до частин першої та другої статті 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та такі критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини від 27 червня 2000 року у справі «Фрідлендер проти Франції»).

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що у суду першої інстанції не було правових підстав для зупинення провадження в цій справі, а тому ухвала суду відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України, підлягає скасуванню, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області від 23 лютого 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Повний текст постанови складено 25 травня 2023 року.

Головуючий Судді