25.05.2023 Єдиний унікальний номер 205/818/23
Провадження № 2/205/1097/23
У Х В А Л А

25 травня 2023 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Терещенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання - Кривозуб О.С.,

представника позивача - Негольшова С.М.,

представника відповідача - Стельмаха І.В., який приймає участь в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у м.Дніпрі заяву представника позивача - адвоката Негольшова Сергія Миколайовича про відвід судді у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави України в особі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищезазначена цивільна справа.

25 травня 2023 року представник позивача - адвокат Негольшов С.М. надав до канцелярії суду клопотання про відвід судді Терещенко Т.П. В обґрунтування заяви про відвід судді представник позивача посилається на те, що під час судового розгляду справи №205/818/23 ним виявлені обставини, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Терещенко Т.П., що розглядає цивільну справу №205/818/23, при цьому, про зазначену підставу відводу судді не могло бути відомо йому до моменту закінчення з`ясування обставин у цивільній справі №205/818/23 та перевірки їх наявними у справі доказами, так як відсутність безсторонності зазначеної судді виявлена ним саме після закінчення з`ясування обставин по цивільній справі №205/818/23 та перевірки їх наявними у справі доказами, що є винятковим випадком, передбаченим нормами ч. 3 ст. 39 ЦПК України. Зазначає, що суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Терещенко Т.П. свідомо штучно перекручує фактичні обставини справи та порушує конвенційні права ОСОБА_1 під час судових процедур по цивільній справі №205/818/23, навмисно не сприяє позивачу в реалізації процесуальних прав та, діючи вочевидь упереджено на користь відповідача у справі, штучно не спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи. Вказує, що забезпечення виконання завдань цивільного судочинства у справі №205/818/23 неможливе без повного та об`єктивного встановлення фактичних обставин справи (зокрема, визначення на підставі доказів (що перебувають у виключному володінні відповідача та не можуть бути надані позивачем самостійно, не надаються добровільно відповідачем за свідоме сприяння такому процесуальному порушенню зі сторони головуючої судді) та поза будь-яким розумним сумнівом розміру справедливої компенсації моральної шкоди в розмірі 1 600 000 грн., завданої ОСОБА_1 внаслідок порушення її конвенційних прав через бездіяльність Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська та Дніпровського апеляційного суду, вчинену ними під час судових процедур у цивільній справі №201/7848/21 у період часу з 09.08.2021 року по 17.05.2022 року), наполегливе свідоме надання суддею Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Терещенко Т.П. відповідачеві непередбачених законом процесуальних переваг (суддею фактично неправосудно звільнено відповідача від виконання процесуального обв`язку щодо надання доказів, стимульовано до подальшого невиконання процесуальних обов`язків щодо надання доказів через свідому відмову від притягнення відповідача до процесуальної відповідальності за демонстративне невиконання ним процесуальних обов`язків, що перешкоджають правосуддю пу справі №205/818/23) є очевидним свідченням небажання головуючої судді здійснювати на підставі закону пізнавальну діяльність щодо встановлення дійсних обставин правовідносин у справі №205/818/23, та свідоме уникнення нею від здійснення правосуддя по справі №205/818/23 на шкоду конвенційним правам та законним інтересам позивача ОСОБА_1 . Зазначає, що за таких обставин, в нього є ґрунтовні підстави вважати, що суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Терещенко Т.П., грубо порушуючи під час судового розгляду цивільної справи №205/818/23 конвенційне право ОСОБА_1 на справедливий суд під час навмисного перешкоджання позивачу в наданні у справі доказів відносно обставин вчинення деліктів відповідача проти позивача, що є предметом доказування по справі, не здійснить ефективне відновлення порушених цивільних прав позивача та з огляду на вищезазначені численні процесуальні порушення, допущені нею, свідомо створює штучні підстави для наступного невірного висновку щодо, начебто, відсутності доказового обґрунтування позивачем заявлених вимог як підстави для майбутньої неправосудної відмови ОСОБА_1 у позові до держави Україна, що вочевидь порушить конвенційне право позивача на справедливий суд під час судового розгляду цивільної справи №205/818/23. За вищевикладених доказово підтверджених обставин свідомого порушення суддею Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Терещенко Т.П. під час судового розгляду цивільної справи №205/818/23 процесуальних прав позивача (що, з огляду вочевидь передбачувану необ`єктивність судового розгляду у суді штучно перешкодить ОСОБА_1 у використанні нею на національному рівні загальнодоступного засобу правового/судового захисту його порушених конвенційних прав), в нього є обґрунтовані підстави вважати існування заінтересованості судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Терещенко Т.П. у нерозгляді цивільної справи №205/818/23 у відповідності до вимог законодавства України (що, перш за все, вигідно відповідачу, який притягається ОСОБА_1 у судовому порядку до цивільної відповідальності (із грошовим відшкодуванням завданої їй моральної шкоди) за делікт, скоєний проти неї) та стверджувати про свідоме перешкоджання зазначеним суддею ефективному відновленню на національному рівні конвенційних прав позивача, порушених відповідачем. Вказує, що з метою припинення вищезазначених порушень конвенційних прав, що вчиняються суддею Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Терещенко Т.П. при недотриманні судової процедури по цивільній справі №205/818/23, повністю усвідомлюючи, що ця заява про відвід не буде задоволена з формальних підстав (незважаючи на існування очевидних для будь-якого стороннього об`єктивного спостерігача неспростовних, викладених у цій заяві, фактичних обставин, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Терещенко Т.П. на користь відповідача по справі), захищаючи на підставі положень ст. 55 Конституції України права і свободи ОСОБА_1 від порушень судді, вважає, що суддя Терещенко Т.П. не може розглядати цивільну справу №205/818/23 і заявляє відвід судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Терещенко Т.П. від розгляду цивільної справи №205/818/23.

У судовому засіданні представник позивача - Негольшов С.М. заяву про відвід судді підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у письмовій заяві про відвід судді.

Представник відповідача Стельмах І.В. у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заяви про відвід судді.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши заяву представника позивача та матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України, закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 36 ЦПК України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Частиною 3 статті 39 ЦПК України встановлено, що відвід повинен бути вмотивованим.

На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три дні до наступного засідання, а саме в день судового засідання у цій справі, то така заява розглядається судом, що розглядає справу.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до яких об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків.

Згідно із ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Відповідно до роз`яснень ЄСПЛ у справах «Мікаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому кожен суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

Крім того, згідно Кодексу суддівської етики та пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09 листопада 2006 року, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у п. 43 рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема, у п. 66 зазначено, що згідно з усталеною практикою Європейського суду наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюються особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (зокрема, про це вказано у рішеннях ЄСПЛ у справах «Фей проти Австрії» та «Ветштайн проти Швейцарії»).

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, окремо від поведінки головуючого у справі судді, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими («Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44); та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 07 серпня 1996 року, п. 58).

З вказаної заяви про відвід вбачається, що зміст вищезазначеної заяви представника позивача не свідчить про наявність підстав, передбачених статтею 36 ЦПК України для відводу судді та фактично зводиться до незгоди з процесуальними діями судді та рішеннями, ухваленими судом, будь-яких доказів упередженості чи необ`єктивності судді для цілей відводу у розумінні ЦПК України заявником не надано, відтак заявлений ним відвід є необґрунтованим.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальним рішенням судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді, щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином, суд вважає, що процесуальні дії та рішення судді не можуть бути підставою для задоволення відводу.

Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді в результаті розгляду вказаної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у її неупередженості чи об`єктивності при розгляді цієї справи, з матеріалів справи та доводів заяви про відвід судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, оскільки передбачені ст. ст. 36, 37 ЦПК України підстави для відводу судді відсутні, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Керуючись ст. ст. 36-40 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника позивача - адвоката Негольшова Сергія Миколайовича про відвід судді у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави України в особі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.П. Терещенко

.