Справа № 487/8677/23
Провадження № 2/487/2775/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2023 суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Лагода А.А. в м. Миколаєві, дослідивши на предмет дотримання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Філіпенко Олена Геннадіївна про встановлення факту неприйняття спадщини у зв`язку з не проживанням зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

27.11.2023 представник позивача звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , таким, що не прийняв спадщину, після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 єдиною спадкоємицею за законом, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла рідна тітка позивача ОСОБА_5 , яка на момент смерті була зареєстрована та фактично проживала в квартирі

АДРЕСА_2 . У зв`язку із смертю ОСОБА_5 приватним нотаріусом Миколаївського міського

нотаріального округу Філіпенко О.Г. заведено спадкову справу № 69695052. Як спадкоємець за законом, позивач в встановлені законом строки звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , проте вона не змогла оформити права на спадщину як єдиний спадкоємець, оскільки за відомостями Реєстру територіальної громади міста Миколаєва окрім спадкодавця за

адресом: АДРЕСА_1 зареєстроване місце проживання відповідача, який є сином померлої. Разом з тим відповідач у вересні 2003 році покинув зареєстроване місце

проживання, виїхавши до міста Чернігів і по теперішній час його місце знаходження невідоме. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.08.2023 у справі №487/2041/23 відповідача визнано безвісно відсутнім з 07.09.2003. Таким чином позивач не має змоги оформити спадщину.

Вивчивши матеріали позовної заяви суддею встановлено, що позовну заяву подано без дотримання вимог встановлених ст.ст. 175, 176, 177 ЦПК України, що є підставою для залишення позовної заяви без руху.

Так відповідно до положень ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Визнання фізичної особи безвісно відсутньою слугує насамперед захисту її майнових інтересів та інтересів осіб, з якими вона перебуває у цивільних відносинах.

Статтею 43 ЦК України закріплено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Разом з цим, статтею 43 ЦК не встановлено переліку правових наслідків визнання особи безвісно відсутньою, проте зміст інших норм цивільного та сімейного законодавства дає можливість виділити такі наслідки, зокрема:

- нотаріус за останнім місцем проживання такої особи встановлює над її майном опіку. Опікун управляє майном в інтересах особи, яка визнана безвісно відсутньо, в тому числі надає утримання особам, яких був зобов`язаний утримувати безвісно відсутній (стаття 44 ЦК);

- чоловік або дружина безвісно відсутнього одержують право розірвати шлюб у спрощеному порядку в органах державної реєстрації актів цивільного стану (пункт 1 ч. 1 ст. 107 СК);

- припиняються зобов`язання, нерозривно пов`язані з особою безвісно відсутнього (наприклад, участь у повному товаристві, представництво за довіреністю, договір доручення) (стаття 129, 248, 1008 ЦК).

У відповідності до частини 3 статті 39 ЦПК України права, свободи та інтереси особи, яка визнана безвісно відсутньою, захищає опікун, призначений для опіки над її майном.

Крім того, за змістом частини першої статті 28, частини першої статті 29 ЦПК України цивільна процесуальна правоздатність фізичної особи це здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, суть цивільної процесуальної дієздатності полягає у здатності здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді особисто.

Системний аналіз положень частини першої статті 26, частини першої статті 29, статті 30 ЦПК України дає підстави для висновку про те, що цивільна процесуальна правоздатність та цивільна процесуальна дієздатність є взаємопов`язаними, обов`язковими та невід`ємними складовими елементами правового статусу фізичної особи, яка досягла повноліття, як сторони у цивільному процесі (зокрема відповідача у справі).

В аспекті положень статті 25 ЦК України основою цивільної процесуальної правоздатності та цивільної процесуальної дієздатності фізичної особи є її цивільна правоздатність, як така, що виникає у момент народження фізичної особи та припиняється у момент її смерті, здатність мати цивільні права та обов`язки.

Смерть фізичної особи є безумовною підставою для припинення її цивільної правоздатності, цивільної процесуальної правоздатності та цивільної процесуальної дієздатності.

Визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином як не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті.

Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла).

До того ж, завідоме залучення, як сторони-відповідача у справі, фактично відсутньої фізичної особи щодо якої є не скасоване судове рішення про визнання її безвісно відсутньою, всупереч вимогам закону унеможливлює здійснення такою особою її процесуальних прав і виконання нею її процесуальних обов`язків, передбачених цивільним процесуальним законодавством.

З огляду на положення пункту першого статті 6 Європейської Конвенції з Прав Людини, частини першої та третьої статті 213 ЦПК України, частини першої, п`ятої статті 263 ЦПК України, фізична відсутність у сторони зазначеної вище можливості принципово позбавляє суд змоги ухвалити обґрунтоване судове рішення, що не відповідає завданню цивільного судочинства в аспекті справедливого розгляду і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, а також суперечить одній з основних засад цивільного судочинства - принципу змагальності сторін.

Що відповідає позиції зазначеної ВС у постанова від 28.02.2018 у справі № 317/3139/15-ц.

Таким чином, стороною позивача не обґрунтовано звернення до суду з позовом до особи, яка судом визнана безвісно відсутньою та не зазначено чи є відповідний опікун який призначений для захисту свобод та інтересів вказаної особи.

Отже, позивачу слід усунути недоліки позовної заяви зазначені вище.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Як вбачається із наданої позовної заяви, вимоги закону при її поданні у повному обсязі не виконано.

Отже, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку на усунення викладених в ухвалі недоліків.

Враховуючи викладене, залишення даної позовної заяви без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист, оскільки після усунення недоліків позовна заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Філіпенко Олена Геннадіївна про встановлення факту неприйняття спадщини у зв`язку з не проживанням зі спадкодавцем на час відкриття спадщини залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачеві, що у разі усунення недоліків поданої заяви відповідно до ухвали суду у встановлений строк, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. У разі не усунення недоліків поданої заяви у встановлений судом строк, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя А.А. Лагода