Справа № 675/699/23
Провадження № 2/675/358/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" травня 2023 р. м.Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області

в складі : головуючого-судді Демчука П.В.,

з участю секретаря Григор`євої О.С.,

представника позивача - адвоката Каруна В.П.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в залі суду в м.Ізяславі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про поділ спільного майна,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовною заявою до ОСОБА_1 про поділ спільного майна. Вимоги обгрунтовує тим, що з25 вересня 2004 року по 31 травня 2022 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 19.04.2022 у справі №675/2075/21. У шлюбі в сторін народилося двоє дітей, які фактично проживають з позивачкою. За час шлюбу сторонами за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу від 19.04.2007 р. придбано домоволодіння по АДРЕСА_1 . При придбанні означеного домоволодіння між позивачкою та відповідачем не було домовленості та/або договору про належність цього нерухомого майна виключно відповідачу, та вважалось, що майно придбувається за спільні кошти та являється спільною власністю подружжя. Угоди про поділ спільного майна між сторонами не досягнуто. Шлюбний договір між сторонами не укладався. Вказані обставини, а також відсутність можливості врегулювання спору в позасудовому порядку є підставою для звернення позивачки до суду з цією позовною заявою.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні просить суд позов задовольнити, позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_1 не заперечив щодо задоволення вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували в шлюбі, зареєстрованому 25 вересня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції за актовим записом № 98, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданим 25 вересня 2004 року, копія якого додана до матеріалів справи.

Згідно рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 19 квітня 2022 року ухвалено шлюб, зареєстрований 25 вересня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ізяславського райуправління юстиції актовим записом № 98, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , розірвати.

Відповідно до інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 328945096 від 12.04.2023 р. підставою виникнення права власності ОСОБА_1 є договір купівлі-продажу, ВЕО № 029946, 19.04.2007 р., посвідчений приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу Шмигельською В.П. Адреса нерухомого майна; АДРЕСА_1 . Загальна площа 57,0 кв. м., житлова площа 36,6 кв. м. Матеріал стін дерево обл. цегла. Відсоток зносу 54. Загальна вартість нерухомого майна 30655 грн. Домоволодіння розміщене на земельній ділянці площею 532кв. м. (рішення виконкому Ізяславської міської ради № 61 від 19.03.1981 р.).

Відповідно до довідки комунального підприємства «Ізяславське міське бюро технічної інвентаризації» № 184 від 21.04.2023 р. інвентаризаційна вартість будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходяться по АДРЕСА_1 , становить 91790 грн.

За час перебування у шлюбі позивач та відповідачка уклали договір купівлі продажу житлового будинку, право власності на який 03 травня 2007 року відповідно до інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 328945096 від 12.04.2023 р. зареєстроване за ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ч. 1 ст. 65 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

За положеннями ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Зі змісту п.п. 23, 24 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Згідно з вимогами ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 372 цього кодексу визначено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки відповідач позов визнав, вказавши, що відповідачка не заперечує проти визнання домоволодіння спільним сумісним майном подружжя та не заперечує проти його поділу між колишнім подружжям по 1/2 за кожним, а підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову немає, то суд вважає, що позов може бути задоволено.

З врахування викладеного, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що домоволодіння слід визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки зазначене майно було придбане під час перебування сторін в шлюбі, та задоволення вимог позивача про поділ спільного майна подружжя в рівних частинах по 1/2 частці за кожним.

На підставі викладеного, ст.ст.368, 372 ЦК України, ст.60, 61, 63, 69, 70 СК України, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_2 , в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

-Позивач; ОСОБА_3 , проживає в АДРЕСА_2 ;

-Представник позивача: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 ;

-Відповідач: ОСОБА_1 , проживає в АДРЕСА_1 .

Повний текст складено рішення 29 травня 2023 року.

Суддя П.В.Демчук