Справа № 204/6411/22
Провадження № 2/204/449/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого судді Приваліхіної А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лавриненко В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

23 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1, визначивши третьою особою ОСОБА_2 , із вимогами про встановлення факту проживання однією сім`єю та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що її рідний батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , солдат у ВМКЦ Східного регіону, загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Відповідно до Свідоцтва про хворобу № 884 Регіональної військової лікарської комісії захворювання батька пов`язане із захистом Батьківщини. Вказує, що її рідна мати ОСОБА_5 розлучилась із батьком ІНФОРМАЦІЯ_4 , але після цього не подавала на аліменти та не заперечувала їй спілкуватися й проживати, у деякі періоди, разом з батьком та рідною бабусею ОСОБА_6 у АДРЕСА_1 . Зазначає, що з 2008 року батько проживав разом із бабусею у АДРЕСА_2 , на яку, в даний час вона проходить процедуру вступу у спадщину. При цьому стверджує, що усе дитинство та наступне доросле життя вони з батьком та бабусею підтримували теплі відносини. Так, у період її навчання, у вихідні, святкові дні та літні канікули вона проживала з батьком та бабусею, їм допомагала з побутом, а після закінчення школи з 2012 року, вона почала допомагати їм ще й грошима, продуктами харчування та оплатою комунальних послуг, покупкою побутових речей. Стверджує, що вони разом вели сумісний побут (робили ремонт та прибирання житла). 20 липня 2018 року вона зареєструвала шлюб та змінила прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_5 померла її бабуся ОСОБА_6 . Тому, після смерті, якої батько під час проходження військової служби, у вільний від служби час, проживав з нею у її родині у АДРЕСА_3 , де вони продовжували вести сумісний побут: вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно харчувалися та приймали участь у витратах та утриманні її житла. Стверджує, що інших членів сім`ї, окрім неї та рідного брата її батька ОСОБА_2 , а також інших утриманців у батька нема. Зазначає, що вона вже довгий час проходить процедуру вступу в спадщину після смерті її батька. Так, вона надала до компетентних органів військового управління заяву про згоду отримати одноразову грошову допомогу у зв`язку із смертю її батька, одна їй було відмовлено, з тих причини, що після досягнення 18-річча та укладання шлюбу, відповідно до вимог ст. 6 СК України вона втратила статус дитини. Тому для цього щоб отримати вказані виплати їй потрібно встановити факт сімейних відносин з батьком, що можна зробити виключно через суд. З цих підстав прохає суду установити факт її проживання однією сім`єю з батьком.

Ухвалою суду від 02 вересня 2022 року, позовну заяву залишено без руху, позивачці надано термін на усунення недоліків (а. с. 22).

12 вересня 2022 року позивачкою подано заяву про усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 02 вересня 2022 року (а. с. 23-30).

Ухвалою суду від 16 вересня 2022 року позовну заяву залишено без руху повторно, позивачці надано час для усунення недоліків (а. с. 31_.

23 вересня 2022 року недоліки, зазначені в ухвалі суду від 16 вересня 2022 року, позивачкою усунуто (а. с. 33-38).

Ухвалою суду від 29 вересня 2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 13 годину 15 хвилин 26 жовтня 2022 року (а. с. 39), копія якої надіслана учасникам справи 29 вересня 2022 року за вихідним № 17476/22-вих/2/204/2018/22 (а. с. 40).

Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а. с. 179-181) в якій, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, прохала розглянути справи за наявними доказами в матеріалах справи.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а. с. 182-185).

Третя особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 167, 172), причини неявки суду невідомі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи наданими до неї письмовими доказами, суд доходить висновку про закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що батьком позивачки є ОСОБА_4 , а матір`ю - ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 02 грудня 1994 року (а. с. 8).

Батьки позивачки розлучилися 27 вересня 2006 року, підтвердженням чого є копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 (а. с. 7).

Батько позивачки помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , що видано повторно 30 червня 2021 року (а. с. 5), від захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, що підтверджується копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01 липня 2021 року № 186 (а. с. 17) та витягом з протоколу засідання Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 381 від 13 серпня 2021 року (а. с. 18).

Тому, позивачка звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до п. 1, підпункту 1 п. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», однак у виплаті допомоги її було відмовлено у зв`язку з тим, що відповідно до ст. 315 ЦПК України факт сімейних відносин встановлює виключно суд.

З цих підстав, позивачка просить встановити факт, що вона була членом сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 . Встановлення цього факту їй необхідно для отримання одноразової грошової допомоги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Приписами ч. 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до вимог статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Так, у статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначений Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Відповідно до вимог п. 4 вищевказаного Порядку, одноразова грошова допомога призначається у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби; загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

При цьому, приписами ч. 6 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачка звернулася з вказаною заявою до суду, з тих підстав, що звернувшись до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до п. 1, підпункту 1 п. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», їй було відмовлено, бо нею не було підтверджено факт сімейних відносин із загиблим, який відповідно до вимог ст. 315 ЦПК України встановлюється виключно судом.

Натомість, суд зазначає, що приписами ч. 1 ст. 5 КАС України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності .

Приписами п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, ІНФОРМАЦІЯ_1 є спеціально уповноваженим суб`єктом, який уповноважений на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку № 975, яку має на меті отримати ОСОБА_1 в разі встановлення факту, що вона була членом сім`ї ОСОБА_4 , який загинув під час участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і стримуванні збройної агресії російської федерації.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18-ц зазначила про те, що вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 3 ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Приписами ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Вимоги ОСОБА_1 пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявника з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, враховуючи, що між ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 виник спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для підтвердження за нею певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця, не пов`язаного з будь-якими цивільними правами та обов`язками заявника, їх виникненням, існуванням та припиненням, а відтак правовідносини сторін є адміністративно-правовими, а тому така справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги те, що у спірних правовідносинах суд повинен врахувати правову мету звернення позивача до суду із заявою про встановлення факту, яка полягає у підтвердженні її певного соціального статусу, який має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення, суд дійшов висновку про те, що такі вимоги не можуть бути розглянуті у цивільному провадженні, оскільки підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства. Тому, через те, що провадження у справі вже відкрито, суд вважає за необхідне провадження у справі закрити з тих підстав, що вказані вимоги не підлягають розгляду у заявленому заявницею порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 255, 260-261, 353 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_6; ЄДРПОУ НОМЕР_6), третя особа - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 ), про встановлення факту проживання однією сім`єю та зобов`язання вчинити певні дії, закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів зо дня її підписання суддею або протягом 15 днів зо дня отримання її копії учасниками справи.

Ухвала суду набирає законної сили протягом п`ятнадцяти днів зо дня її підписання суддею або протягом п`ятнадцяти днів зо дня отримання її копії учасниками справи, якщо не буде оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна