Справа № 515/750/23
Провадження № 2-з/515/1034/23
Татарбунарський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

16 травня 2023 року Татарбунарський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Зубова О.С., секретар судового засідання Комерзан Л.І., розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Ухвалою судді від 16 травня 2023 року відкрито провадження у справі.

Одночасно з позовом ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на спірне майно, а саме на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 , яка мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову надасть можливість останній розпорядитися нерухомим майном на власний розсуд, що призведе до істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заяву розглянуто згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, без повідомлення учасників процесу.

Розглянувши матеріали поданої заяви, суд дійшов до таких висновків.

Згідно з ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об"єкту нерухомого майна станом на 15 травня 2022 року, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 17 травня 2000 року, посвідченого державним нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори Єпішкіною С.В.

Суд встановив, що заявлений ОСОБА_1 вид заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на майно передбачений нормами чинного законодавства та є доцільним в рамках даної справи та співмірним із заявленими вимогами. Необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованою, так як невжиття даного виду забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення у разі відчуження ОСОБА_2 вказаного майна на користь третіх осіб.

Крім того, предметом позову є визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на його частку, отже спірним є не все майно, а лише його частина, а тому відсутні підстави для забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно. У даному випадку суд вбачає підстави для накладення арешту лише на 1/2 частину майна.

За такого, враховуючи надані докази, які підтверджують факт перебування позивача та відповідачки у шлюбі з 21 квітня 2000 року, реєстрацію спірного житлового будинку за ОСОБА_2 , а також виходячи з предмету позову, беручи до уваги, що остання, як власник майна, може вжити заходів до відчуження спірного майна, що істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення доказів підлягає частковому задоволенню.

Щодо зустрічного забезпечення, суд не вбачає підстав для його застосування, оскільки судом не встановлено обставин, передбачених ч.3 ст.154 ЦПК України.

Керуючись ст.150, 153, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони його відчуження.

Ухвала виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень, для чого належно завірену копію даної ухвали негайно видати позивачу для направлення (передачі) її в термін 3 робочих днів державному реєстратору для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідного запису про державну реєстрацію обтяження.

Після спливу 5 днів з дня видачі копії даної ухвали позивачу, направити копії даної ухвали іншим учасникам справи для відома.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Дата складення ухвали 16 травня 2023 року.

Суддя Зубов О.С.