Справа № 295/4322/23
УХВАЛА

Іменем України

"22" травня 2023 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду міста Житомира Адамович О.Й., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист порушених цивільних прав, визнання правочину недійсним, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Корольовського районного суду міста Житомира із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить захистити її порушені конституційні права оформленням довіреностей ОСОБА_2 представнику, а саме: №66/41 від 05.01.2021, №26/1302 від 21.12.2019, №66/47 від 17.01.2022 , №66/39 від 05.01.2021, №26/1298 від 21.12.2019 та відшкодувати моральну шкоду, у розмірі 10200 грн., заподіяну 12 порушеннями вчинення правочину недійсним під час розгляду позовних вимог.

В обґрунтування позову посилається на те, що довіреності, видані представникам за №66/41 від 05.01.2021, №26/1302 від 21.12.2019, №66/47 від 17.01.2022 , №66/39 від 05.01.2021, №26/1298 від 21.12.2019, які надавалися ними при розгляді справ в суді не відповідають статуту Житомирської об`єднаної територіальної громади та вимогам ст. 245 ЦК України. Вказані довіреності використовувалися представником при розгляді позовних заяв ОСОБА_1 та внаслідок неправомірних дій відповідача, порушено її права та завдано їй моральної шкоди, яка полягала у душевних переживаннях, погіршенні стану здоров`я, порушенні звичайного способу життя, та яка підлягає відшкодуванню.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2023, справа № 295/4322/23 передана судді Адамовичу О.Й.

Згідно частини 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина 1 стаття 19 Цивільного процесуального кодексу України).

У відповідності до приписів частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 186 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Так, згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 12, частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач ОСОБА_1 посилається на допущення порушення законодавства щодо оформлення та видачі ОСОБА_2 довіреностей №66/41 від 05.01.2021, №26/1302 від 21.12.2019, №66/47 від 17.01.2022 , №66/39 від 05.01.2021, №26/1298 від 21.12.2019 на представництво інтересів Житомирської міської ради під час розгляду ряду справ в суді за участю позивача ОСОБА_1 .

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 58 ЦПК України, передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представництво інтересів в суді на підставі довіреності є формою реалізації учасником справи свого процесуального права на представлення його прав та інтересів в судовому процесі, пов`язаному з конкретною цивільною справою.

Учасник справи скористався своїми правами та видав довіреності №66/41 від 05.01.2021, №26/1302 від 21.12.2019, №66/47 від 17.01.2022 , №66/39 від 05.01.2021, №26/1298 від 21.12.2019 на представництво інтересів Житомирської міської ради.

Отже, суд вважає, що заперечення з приводу допущених відповідачем порушень норм законодавства, пов`язаних із оформленням та видачею довіреності, має бути викладено ОСОБА_1 у формі, передбаченій ЦПК України (КАС України), під час розгляду безпосередньо тієї цивільної (адміністративної) справи, в якій таку довіреність і було подано.

Водночас, порушення, які на думку позивача були допущені ОСОБА_2 при видачі довіреності в межах конкретної справи, не можна визнати шкодою у розумінні положень цивільного законодавства України.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 лютого 2019 року у справі №522/12901/17-ц зазначила, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Враховуючи вищевикладене, наведені приписи законодавства та встановлені їм відповідні правовідносини, суддя дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з чим у відкритті провадження у даній справі слід відмовити.

Керуючись статтями 2,4,19, 186, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі №295/4322/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист порушених цивільних прав, визнання правочину недійсним, відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження у справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. Й. Адамович