Справа № 283/2268/22
Провадження №2/283/47/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2023 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді Тимошенка А.О.;

за участю:

секретаря Кравець Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості,-

встановив:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернувся в Малинський районний суд Житомирської області з позовом до ОСОБА_2 в якому просить (а.с. 3-5):

- зменшити розмір аліментів, визначених згідно рішення Малинського районного суду Житомирської області від 17.06.2013 року у справі № 283/818/13-ц та стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частки заробітку ОСОБА_1 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;

- звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах в розмірі 138870 гривень 98 копійок за виконавчим листом № 283/818/13-ц, який виданий Малинським районним судом Житомирської області.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтував тим, що з нього за виконавчим листом, який виданий на підставі рішення Малинського районного суду Житомирської області від 17.06.2013 року, стягуються на користь відповідача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Оскільки він мав нерегулярний та мінливий дохід, то у нього утворилась заборгованість зі сплати аліментів, а тому на даний час він сплачує аліменти в розмірі 50% свого заробітку. Однак з часу винесення рішення про стягнення аліментів у нього змінився сімейний стан. Він зареєстрував шлюб із ОСОБА_4 і у нього народилось двоє дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 . У зв?язку з доглядом за дітьми до досягнення трирічного віку дружина тривалий час не працювала і влаштувалася на роботу лише 01.12.2021 року. З 30.09.2021 року їй була встановлена 3 група інвалідності, а з часу введення воєнного стану вона перебуває у відпустці без збереження заробітної плати.

Таким чином позивач єдиний утримує сім?ю з чотирьох чоловік. Крім того його батько ОСОБА_5 має 2 групу інвалідності та потребує допомоги позивача.

Отже, після винесення рішення про стягнення аліментів сімейний стан позивача змінився та значно погіршився матеріальний стан. У зв?язку з цим просить позов задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти позову та вказав (а.с. 25-28, 41-43), що сам по собі факт укладення позивачем нового шлюбу та народження двох неповнолітніх дітей не є підставою для зменшення розміру аліментів та не являється доказом погіршення його матеріального стану. Як і не являється таким доказом факт перебування дружини позивача у відпустці по вагітності і пологах та по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, оскільки під час таких відпусток їй виплачується матеріальна допомога. Також не є такими доказами і факт перебування дружини позивача у відпустці без збереження заробітної плати та встановлення батьку позивача 2 групи інвалідності, оскільки перебування у відпустці без збереження заробітної плати є свідомим вибором дружити позивача, а інвалідність батька позивача не свідчить про те, що він потребує сторонньої матеріальної допомоги.

Для зменшення розміру аліментів не може суд взяти до уваги і інвалідність дружини позивача, оскільки 3 група інвалідності не заважає її працевлаштуванню, оскільки їй протипоказана лише важка фізична праця.

Що стосується звільнення від сплати заборгованості по аліментах, то представник відповідача вказав, що таке можливе лише у зв`язку з тяжкою хворобою платника або іншою обставиною, що має істотне значення. Наявності таких обставин позивачем теж не доведено.

Отже, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судове засідання позивач, відповідач та представник відповідача не з?явились. Подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Суд, розглянувши справу, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Згідно виконавчого листа, який виданий Малинським районним судом Житомирської області 17.06.2013 року у справі № 283/818/13-ц, з позивача на користь відповідача повинні щомісячно стягуватись аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки заробітку, починаючи з 29.03.2013 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6). Однак позивач в повному обсязі аліменти не сплачував і, згідно розрахунку Малинського відділу державної виконавчої служи у Коростенському районі Житомирської області, станом на 01.08.2022 року допустив заборгованість у розмірі 174395 гривень 42 копійки (а.с. 7-9). У зв?язку з цим 12.10.2022 року державний виконавець виніс постанову про утримання аліментів у розмірі 50% від доходу позивача, з яких 1/3 частину утримувати як щомісячний платіж, а решту направляти на погашення заборгованості, яка станом на 01.10.2022 року становила 138870 гривень 98 копійок (а.с. 10-11).

Також судом встановлено, що позивач 10.01.2025 року украв шлюб із ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6 ) (а.с. 12). За період перебування у шлюбі у них народилось двоє дітей: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 13-14). Позивач, його дружина та двоє дітей проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Згідно довідки Комунального закладу «Територіальний центр соціального обслуговування Малинської міської територіальної громади» № 73 від 13.09.2022 року дружина позивача працює в даному центрі з 01.12.2021 року, а з 01.03.2022 року по 15.10.2022 року перебувала у відпустці без збереження заробітної плати (а.с. 18).

З довідок до актів огляду медико-соціальною експертною комісією вбачається, що батьку позивача з 23.02.2022 року встановлена 2 група інвалідності, а дружині позивача з 30.09.2022 року встановлена третя група інвалідності (а.с. 16-17). З цих же актів вбачається, що їм протипоказана важка фізична праця.

23.07.2018 року позивач набув безоплатно у власність будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 29-30).

Мотиви та застосовані норми права.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства").

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки від іншого шлюбу він має двох неповнолітніх дітей, а тому на його утриманні на даний час перебувають вже троє неповнолітніх дітей. Крім того він утримує свою дружина та батька.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Однак позивач не надав доказів того, що його дружина та батько потребують матеріальної допомоги у зв?язку з інвалідністю і що він на даний час їх утримує. Натомість з довідки Комунального закладу «Територіальний центр соціального обслуговування Малинської міської територіальної громади» вбачається, що дружина позивача перебувала у відпустці без збереження заробітної плати до 15.10.2022 року. Отже на даний час вона працює, отримує дохід і не потребує матеріальної допомоги.

Також з розрахунку Малинського відділу державної виконавчої служи у Коростенському районі Житомирської області вбачається, що за період з 27.11.2014 року по 01.08.2022 року позивач повинен був сплатити аліменти в розмірі 254420 гривень 36 копійок, а сплатив лише 80024 гривні 94 копійки. Таким чином позивач постійно недоплачував 2/3 частки від встановленого йому розміру аліментів, а тому наявність на його утриманні ще двох неповнолітніх дітей не могло погіршити його матеріальний стан. Крім того аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач повинен сплачувати до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Отже через два місяці він повинен буде погашати лише заборгованість по аліментах, що покращить його матеріальне становище.

Крім того позивач у 2018 році набув безоплатно у власність будинок, а тому його матеріальне становище покращилось.

Відповідно до виконавчого листа, який виданий Малинським районним судом Житомирської області 17.06.2013 року у справі № 283/818/13-ц, розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще двох дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та суперечитиме її інтересам.

Що стосується звільнення від сплати заборгованості по аліментах, то суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Доказів наявності таких обставин позивач не надав.

За вищевказаних обставин суд відмовляє в задоволенні позову повністю.

Суд не відшкодовує позивачу судові витрати, оскільки йому відмовлено в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 12, 23, 76, 78, 80, 81, 89, 133, 141, 258, 265, 273, 354 ЦПК України, на підставі ст. ст. 141, 150, 180, 181, 192, 197 Сімейного кодексу України

ухвалив:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А. О. Тимошенко