Номер провадження: 22-ц/813/2830/23
Справа № 521/204/20
Головуючий у першій інстанції Мирончук Н. В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,

За участю секретаря судового засідання: Трофименко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Косвена 78» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Косвена 78» про визнання незаконним та скасування рішення ОСББ «Косвена 78», затвердженого загальними зборами від 31.01.2016 року

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Косвена 78» (далі - ОСББ «Косвена 78») про визнання незаконним та скасування рішення ОСББ «Косвена-78», затвердженого загальними зборами від 31.01.2016 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначав, що 14.02.2016 року ОСББ «Косвена 78» було прийнято документ під назвою «Умови надання допоміжних приміщень співвласникам ОСББ «Косвена 78», начебто затверджений загальними зборами ОСББ, від 31.01.2016року.

На думку позивача, ці Умови надання допоміжних приміщень співвласникам порушують ряд законів, норм, правил і положень Цивільного кодексу, Закону «Про ОСББ», Закону «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку», порушують його право на доступ і вільне користування спільною власністю.

Позивач вважає, що голосування за ці умови було непрозорим, рішення відображене в протоколі прийнято шляхом маніпуляцій з боку керівництва ОСББ, вказані обставини підтверджуються відповідними доказами, доданими до позовної заяви.

Про існування цих «Умов» він дізнався лише у 2017 році, під час судового розгляду питання незаконного захоплення спільного майна.

Приводом для звернення з вказаним позовом став факт, що у нього, як співвласника, відсутня можливість належної експлуатації житлового комплексу та забезпечення відповідних прав на вільне користування спільним майном.

Просив визнати незаконним та скасувати рішення ОСББ «Косвена 78», від 31.01.2016 року в частині затвердженого загальними зборами, від 31.01.2016 року, документу під назвою «Умови надання допоміжних приміщень співвласникам ОСББ «Косвена 78».

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Косвена 78», про визнання незаконним та скасування рішення ОСББ «Косвена 78», затвердженого загальними зборами, від 31.01.2016 р., задоволено частково.

Скасовано рішення загальних зборів ОСББ «Косвена 78», від 31.01.2016 року, в частині п.9, прийнятого, згідно Протоколу №2 про затвердження загальними зборами ОСББ «Косвена 78» умов надання допоміжних приміщень у користування членам ОСББ, названого в подальшому документом під назвою: «Умови надання допоміжних приміщень співвласникам ОСББ «Косвена 78» прийнято згідно протоколу №2 загальних зборів від 14 лютого 2016 року».

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Косвенна 78», ідентифікаційний код юридичної особи 40188323, на користь ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Косвена 78» подало до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати зазначене рішення суду та провадження по даній справі закрити.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 , посилаючись на її необґрунтованість, просить суд апеляційну скаргу ОСББ «Косвена-78» - залишити без задоволення, а рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2021 року залишити без змін.

Також під час слухання справи в суді апеляційної інстанції від ОСББ «Косвенна 78» надійшли до суду письмові пояснення по справі, у яких апелянт фактично підтримав доводи своєї апеляційної скарги.

В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 16.05.2023 року, учасники процесу до суду апеляційної інстанції не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується довідками секретаря судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з`явившихся учасників справи, які своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено, що згідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ОСББ «Косвенна 78» зареєстровано 22.12.2015р., ідентифікаційний код юридичної особи 40188323, керівник - Бурдюжа С.А. (а.с. 8).

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання.

Згідно до виписки з протоколу загальних зборів ОСББ «Косвенна 78», від 31.01.2016р., пунктом - 9 затверджено «Умови надання допоміжних приміщень у користування членам ОСББ» (а.с.9-10).

Підписаний вказаний протокол головою зборів ОСОБА_2 .

Як голосували 31.01.2016р., члени ОСББ за встановленим порядком денним цих зборів, доказів до цієї виписки з протоколу, до суду не було надано учасниками справи.

Ксерокопій Листків письмового опитування співвласників щодо встановленого 31.01.2016р. порядку денного цих зборів, до суду також не було надано учасниками справи.

Відповідно до «Умов надання допоміжних приміщень співвласникам ОСББ «Косвенна 78» (а.с.11-14), вони прийняті загальними зборами, від 14.02.2016 року №2.

Проте, ні позивачем, ні відповідачем не було надано до суду ксерокопії Протоколу загальних зборів ОСББ «Косвенна 78», від 14.02.2016р..

Тобто, про існування Протоколу загальних зборів ОСББ «Косвенна 78», від 14.02.2016р., доказів учасниками справи до суду надано не було.

Як голосували 14.02.2016р. члени ОСББ за встановленим порядком денним цих зборів, учасниками справи доказів до суду не було надано.

Ксерокопій Листків письмового опитування співвласників щодо встановленого 14.02.2016р. порядку денного цих зборів, до суду також не було надано учасниками справи.

Про те, чи було своєчасно повідомлено членів ОСББ про проведення зборів, як 31.01.2016р., так і 14.02.2016 року, до суду доказів учасниками справи надано не було.

Також, щодо доказів про отримання повідомлень про проведення загальних зборів та встановлення порядку денного цих зборів, як 31.01.2016р., на яких (а.с.10) було затверджено «Умови надання допоміжних приміщень у користування членам ОСББ» №2; так і 14.02.2016 року, на яких (а.с.11) було прийнято «Умови надання допоміжних приміщень співвласникам ОСББ «Косвенна 78» №2, до суду ні позивачем, ні відповідачем, надано не було.

Крім того, суд також встановлено, що згідно до наданого до суду позивачем ксерокопії тексту «Умов надання допоміжних приміщень співвласникам ОСББ «Косвенна 78» №2 (а.с.11-14), ці «Умови…» було прийнято протоколом загальних зборів - 14.02.2016 року.

Тобто, текст «Умов надання допоміжних приміщень співвласникам ОСББ «Косвенна 78» було розроблено заздалегідь, або, принаймні у день проведення загальних зборів - 14.02.2016 року.

Однак, згідно до наданого тексту «Умов надання допоміжних приміщень співвласникам ОСББ «Косвенна 78», дата в них вказана - 20.02.2016 року (а.с.14, зворот. бік).

Тобто, дата цих «Умов…» вказана після того, як було затверджено ці «Умови…», чи то: 31.01.2016р., як слідує з протоколу загальних зборів ОСББ «Косвенна 78», від 31.01.2016р. (а.с.10), чи то: прийнято 12.02.2016р., як слідує з титульного аркушу тексту «Умов надання допоміжних приміщень співвласникам ОСББ «Косвенна 78» (а.с.11).

Також, яка саме правильна назва цих «Умов ..», оскільки в виписці з Протоколу , від 31.01.2016 року вказана їх назва, як: «Умови надання допоміжних приміщень у користування членам ОСББ» №2; а в ксерокопії тексту, долученого до матеріалів справи, їх назва така: «Умов надання допоміжних приміщень співвласникам ОСББ «Косвенна 78» №2 (а.с.11-14), та вказано, що вони прийняті протоколом загальних зборів - 14.02.2016 року.

Ксерокопії Статуту ОСББ, ні позивачем, ні відповідачем до суду надано не було.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, районний суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Проте, апеляційний суд не може погодитись з висновками суду першої інстанції, оскільки вважає, що судом були порушені норми процесуального права.

Так, статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто, юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв`язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов`язано з процесуальним законодавством.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад, а також пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частини перша та третя статті 3 ЦПК України).

Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових, відносин та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до частини другої статті 4 Господарсько процесуального кодексу України (далі - ГПК України) юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

При вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, необхідно виходити з визначень, наведених у статті 2 та частині першій статті 3 Господарського кодексу України (далі - ГК України), відповідно до яких як господарську діяльність розуміють діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України (далі -ЦК України), ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Статтею 20 ГПК України визначено коло справ, які підлягають розгляду в господарському суді, зокрема й справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, у тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29 листопада 2001 року № 2866-III.

Відповідно до частини другої статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - ОСББ, об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Частиною другою статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України.

Згідно з частиною першою статті 85 ЦК України непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками.

Отже, зазначений Закон визначає ОСББ як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад (частина перша статті 98, частина перша статті 99 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори.

Вирішуючи спір в порядку цивільного судочинства про визнання незаконним та скасування рішення ОСББ «Косвена 78», затвердженого загальними зборами від 31.01.2016 року, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач по справі є співвласником багатоквартирного будинку, а спір стосується захисту його прав, як співвласника майна багатоквартирного будинку, порушених, на його думку протиправним проведенням загальних зборів та вирішенням на них питань, які пов`язані з діяльністю та управлінням ОСББ «Косвена 78», а тому цей спір є найбільш наближеним до спорів, пов`язаних з діяльністю, управлінням або припиненням діяльності юридичної особи, а отже підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Вказаний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №755/4488//19.

Схожі правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 813/6286/15, від 06 лютого 2019 року у справі № 462/2646/17, 02 жовтня 2019 року у справі №501/1571/16-ц, від 26 лютого 2020 року у справі № 473/2005/19, постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 127/14625/16-ц, від 15 квітня 2020 року у справі № 758/8634/17, від 02 лютого 2021 року у справі № 755/21681/15-ц.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що розгляд цієї справи повинен відбуватися за правилами цивільного, а не господарського судочинства.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно із п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги (ч.2 ст.377 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 377 ЦПК України у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору

Враховуючи те, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, рішення суду про задоволення позову підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 255 та ч.ч., 1,2 ст. 377 ЦПК України, оскільки заявлені позовні вимоги мають розглядатися за правилами господарського, а не цивільного судочинства.

Крім того, на виконання вимог ч.1 ст. 256 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду та він має право протягом десяти днів з дня отримання відповідної постанови звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Відтак, з урахуванням ст. 367 ч. 4 ЦПК України та на підставі ст.255 ч. 1, ст.367 ч. 4, ст.377 ч.ч. 1, 2 цього Кодексу апеляційну скаргу ОСББ «Косвена 78» слід задовольнити, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2021 року - скасувати, а провадження у справі - закрити.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.255, 256, 274, 367, 368, 374, ч.1 377, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Косвена 78» - задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2021 року скасувати.

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Косвена-78» про визнання незаконним та скасування рішення ОСББ «Косвена 78», затвердженого загальними зборами від 31.01.2016 року закрити.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що розгляд зазначеної справи віднесено до юрисдикції господарського суду та про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним копії цієї постанови звернутися до апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26.05.2023 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: О.С. Комлева

Є.С. Сєвєрова