Ухвала

24 травня 2023 року

місто Київ

справа № 641/8099/20

провадження № 61-4595ск23

Верховний Суд, який діє у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 12 січня 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харченко Інни Анатоліївни, треті особи: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей по Слобідському району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», про визнання недійсними електронних торгів за протоколом, акта державного виконавця про проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна та свідоцтва про придбання майна з електронних торгів,

ВСТАНОВИВ:

І. ФАБУЛА СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 у жовтні 2020 року звернувся до суду з позовом до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Державного підприємства «Сетам» (далі - ДП «Сетам»), ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харченко І. А., треті особи: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей по Слобідському району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», у якому просив:

- визнати недійсними електронні торги за протоколом від 20 грудня 2017 року № 304687 ДП «Сетам» з придбання лоту № 250125, а саме квартири, акт про реалізацію предмета іпотеки від 20 грудня 2017 року, складений на підставі протоколу від 20 грудня 2017 року № 304687, та свідоцтво про право власності на квартиру від 28 квітня 2020 року № 680, видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харченко І. А.;

- скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням від 20 грудня 2021 року Комінтернівський районний суд м. Харкова залишив без задоволення позов ОСОБА_1 .

Додатковим рішенням від 08 лютого 2022 року Комінтернівський районний суд м. Харкова частково задовольнив заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення суду щодо відшкодування витрат на правову допомогу.

Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги адвокатом, у розмірі 3 000, 00 грн. В іншій частині вимог заяви відмовив.

Постановою від 12 січня 2023 року Харківський апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2021 року - без змін.

Суд залишив без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , додаткове рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2022 року - без змін.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Хижняк Вадим Валентинович 28 березня 2023 року з використанням засобів поштового зв`язку направив до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 12 січня 2023 року, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Ухвалою від 06 квітня 2023 року Верховний Суд залишив без руху касаційну скаргу та надав заявнику строк для усунення її недоліків.

Заявник 02 травня 2023 року із використанням засобів поштового зв`язку направив до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги разом із доказами на підтвердження зазначеної ОСОБА_1 дати ознайомлення із оскаржуваною постановою Харківського апеляційного суду від 12 січня 2023 року.

Визначення заявником підстав касаційного оскарження

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.

Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.

Заявник зазначив, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права, як підстави касаційного оскарження цих судових рішень визначив те, що:

- (1) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц, відповідно до яких у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні;

- (2) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 462/518/18, щодо презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними за період шлюбу;

- (3) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 05 квітня 2021 року у справі № 741/496/18, відповідно до яких державний виконавець при проведенні виконавчих дій повинен не лише пересвідчився в тому, що спірне нерухоме майно зареєстровано за боржником, а й з`ясувати сімейний стан боржника та встановити, чи придбано майно боржника в період шлюбу та чи не належить воно боржнику на праві спільної сумісної власності;

- (4) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування правових висновків, викладених у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 червня 2020 року у справі № 430/1281/14-ц, згідно з якими якщо об`єкт належить на праві спільної сумісної власності кільком особам, то право власності кожного із співвласників у спільній сумісній власності поширюється на увесь об`єкт, відтак передати у власність можна лише об`єкт в цілому;

- (5) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17, відповідно до змісту яких правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів, що передбачено пунктом 8 розділу X Порядку реалізації майна. Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Тобто згаданий акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, тож, є договором;

- (6) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 22 березня 2021 року у справі № 756/6374/17, щодо застосування статей 48, 50 Закону України «Про виконавче провадження»;

- (7) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 359/9424/17, щодо реалізації майна на електронних торгах;

- (8) суди першої та апеляційної інстанцій не дослідили зібрані у справі докази.

Отже, серед підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявник зазначив ті підстави, які згадані у пункті 1 частини другої статті 389 ЦПК України, пункті 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, що свідчить про виконання ним вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.

ІІІ. ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ПОНОВЛЕННЯ СТРОКУ НА КАСАЦІЙНЕ ОСКАРЖЕННЯ

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2021 року та постанови Харківського апеляційного суду від 12 січня 2023 року.

Заявник зазначив, що постанову Харківський апеляційний суд ухвалив 12 січня 2023 року, повний текст склав 24 січня 2023 року, копію постанови суду апеляційної інстанції заявник не отримував, оскільки Харківський апеляційний суд, незважаючи на відомості про фактичне місцезнаходження ОСОБА_1 , наведені у довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 05 квітня 2022 року № 6309-, наявній у матеріалах справи, направляв копію постанови за місцем реєстрації заявника у АДРЕСА_2 ). Втім, ОСОБА_1 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації не проживає за цією адресою, а тому не міг отримати кореспонденцію від судів першої та апеляційної інстанцій. Із повним текстом оскаржуваної постанови ознайомився на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень у березні 2023 року. На підтвердження цього заявник надав копію листів Харківського апеляційного суду від 18 квітня 2023 року № 01-13/143/2023, Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2023 року № 641/8099/20, копію супровідного листа, яким Харківський апеляційний суд направляв копію постанови від 12 січня 2023 року та копію заяви про ознайомлення із матеріалами справи від 10 квітня 2023 року.

Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Суд виходить з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними, зокрема, у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали скаржникові своєчасному зверненню з такою скаргою.

Аналіз змісту касаційної скарги, доданих до неї матеріалів, заяви про усунення недоліків касаційної скарги та доводів про поновлення строку на касаційне оскарження, дають підстави для висновків, що строк на касаційне оскарження зазначених рішень пропущено з поважних причин, тому Суд поновлює його.

ІV. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ Оскільки вимоги ухвали Верховного Суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.

Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2021 року та постанови Харківського апеляційного суду від 12 січня 2023 року.

Відкрити касаційне провадження у справі.

Витребувати із Комінтернівського районного суду м. Харкова цивільну справу № 641/8099/20 за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харченко Інни Анатоліївни, треті особи: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей по Слобідському району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», про визнання недійсними електронних торгів за протоколом, акта державного виконавця про проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна та свідоцтва про придбання майна з електронних торгів.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в двадцять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.

Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак