ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6956/23 Справа № 210/7082/21 Суддя у 1-й інстанції - Скотар Р.Є. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Зубакової В.П., Остапенко В.О.,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Г.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа Виконавчий комітет Криворізької міської ради,

третя особа Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Стюрко Оксана Олександрівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенніДніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 210/7082/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Виконавчий комітет Криворізької міської ради, Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Стюрко Оксана Олександрівна про визнання права особистої приватної власності на квартиру в порядку спадкування,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2023 року, (суддя Скотар Р.Є.), ухваленого в приміщенні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, повний текст рішення складено 16 січня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (попереднє прізвище ОСОБА_2 ). Після смерті матері відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру загальною площею 44,3 кв.м., житловою площею 27,3 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлій ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу від 30.11.1996 року, який зареєстрований в реєстрі за № 1-3445 та посвідчено завідуючою третьої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_4 .

Вона є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 17 листопада 2021 року позивач звернулася із заявою до Приватного нотаріуса криворізького районного нотаріального округу Стюрко О.О., однак постановою від 17.11.2021 року нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини того, що вказана квартира набувалась ОСОБА_3 у спільну сумісну власність у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , а тому нотаріусу неможливо встановити склад спадкового майна. ОСОБА_2 за отриманням свідоцтва про право на спадщину у встановлений законом шестимісячний строк не звертався та його місцезнаходження не відомо. Спадщину за померлою матір`ю не прийняв та на момент смерті матері за однією адресою з нею не проживав. Вважає, що має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя матері позивача ОСОБА_3 , однак через відмову нотаріуса позбавлена можливості здійснити це в позасудовому порядку.

Тому, просить визнати за нею в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право особистої приватної власності на двокімнатну квартиру, загальною площею 44,3 кв.м., житловою площею 27,3 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано за ОСОБА_1 право власності на частину двокімнатної квартири, загальною площею 44,30 кв.м, житловою площею 27,30 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом та за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 908,00грн. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що двокімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , була придбана матір`ю позивача та ОСОБА_2 під час сумісного шлюбу, суд відповідно до СК України приходить до висновку, що спадковим майном після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є частка спірної квартири, що складає частину. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, керуючись положеннями діючого законодавства України, суд дійшов висновку, що в розрізі даного спору позивач має достатні правові підстави на визнання за нею права власності на квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки дане нерухоме майно є складовою спадкової маси спадкодавця, що на момент смерті належало їй на праві власності, а тому встановивши факт належності спадкодавцю на праві власності спірної нерухомості, ураховуючи неприйняття спадщини другого із спадкоємців за законом, суд вважав за можливе визнати за позивачем як спадкоємцем першої черги за законом та заповітом право власності на1/2 частину двокімнатної квартири у порядку спадкування після смерті її матері.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНИХ СКАРГ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, позивачка вважає що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуально права, просила частково скасувати заочне рішення суду про визнання права особистої приватної власності на квартиру в порядку спадкування та визнати за нею право власності на частину квартири в порядку спадкування за законом.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції не враховано, що 05 червня 2000 року її мати розірвала шлюб з відповідачем та навіть змінила прізвище. Батька вона не бачила фактично з кінця 90-років. Після розірвання шлюбу відповідач ніяких претензій до майна не пред`являв, аліменти на її утримання не сплачував, знаходиться у розшуку, тобто її мати була єдиним власником квартири на час смерті. Крім того, судом порушено норми процесуального права, про слухання справи 16 січня 2023 та 24 травня 2023 року її ніхто не повідомляв. Вона та її представник ОСОБА_5 не давали згоди на вирішення справи за її відсутності. Зазначає, що її представник надала клопотання про проведення судового засідання 16 січня 2023 року без її участі, а не взагалі розгляду справи без їх участі. Вказує, що має наявні докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, а саме, бажала викликати та допитати у судовому засіданні свідків, крім того, у позивачки є документальні підтвердження всіх її позовних вимог.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивачка та її представник в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Треті особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_1 , батьками вказано: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 11 серпня 2003 року (а.с.20).

30 листопада 1996 року ОСОБА_6 придбала двокімнатну квартиру загальною площею 44,3 кв.м., житловою площею 27,3 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором купівлі-продажу, який зареєстрований в реєстрі за № 1-3445 та посвідчено завідуючою третьої криворізької державної нотаріальної контори Рукавіциною Н.В. (а.с.13).

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 05 червня 2000 року було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 11 серпня 2003 року (а.с.18).

Відповідно до свідоцтва про переміну прізвища, імені по батькові серії НОМЕР_3 від 05 травня 2003 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 змінила прізвище, ім`я та по батькові на « ОСОБА_1 » (а.с.17).

Відповідно до свідоцтва про переміну прізвища, імені по батькові серії НОМЕР_4 від 11 серпня 2003 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 змінила прізвище на « ОСОБА_8 » (а.с.16).

Встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) видано свідоцтво серії НОМЕР_5 та зроблено відповідний актовий запис №473 (а.с.11).

ОСОБА_3 доводиться матір`ю позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 11 серпня 2003 року, серія НОМЕР_6 , про що в книзі записів актів цивільного стану про народження зроблено актовий запис №411 (а.с.20).

За відомостями, що містяться в паспорті громадянина України ОСОБА_1 , на дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 була зареєстрована ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 залишився заповіт, який посвідчений 11 січня 2018 року приватним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Стюрко О.О. та зареєстровано в реєстрі №41, який було вголос прочитано та особисто підписано (а.с.110).

Позивачем ОСОБА_1 , 26 квітня 2021 року подано до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Стюрко О.О заяву про прийняття спадщини за заповітом, на підставі якої було відкрито спадкову справу № 21/2021 - у нотаріуса, № у Спадковому реєстрі 67565464, відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 64508029 від 26.04.2021 року (а.с.103, 119).

17 листопада 2021 року ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_3 на 2/3 частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Право власності на нерухоме майно зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ» 03.03.2009 року в книзі № 7П-374, номер запису 3354 (а.с.127).

Згідно листа КП ДОР «Криворізьке БТІ» № 298/02-14 від 23 жовтня 2021 року в реєстрі прав власності на нерухоме майно (який діяв до 2013 року) інформація про об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 відсутня (а.с.12).

Крім того, 17 листопада 2021 року подано до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Стюрко О.О заяву про прийняття спадщини за законом (а.с.109-110).

Приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Стюрко О.О. 17 листопада 2021 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі статті 49 Закону України «Про нотаріат». Постанова мотивована тим, що не можливо встановити склад спадкового майна, оскільки квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 набувалася померлою в спільну сумісну власність в зареєстрованому шлюбі, за отриманням свідоцтва про право власності у встановлений законом шестимісячний строк другий з подружжя не звертався, місцезнаходження ОСОБА_2 не відомо (а.с.15).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до пункт 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частин 1, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції зазначив, що двокімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , була придбана матір`ю позивача та ОСОБА_2 під час сумісного шлюбу, суд відповідно до СК України приходить до висновку, що спадковим майном після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є частка спірної квартири, що складає частину. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, керуючись положеннями діючого законодавства України, суд дійшов висновку, що в розрізі даного спору позивач має достатні правові підстави на визнання за нею права власності на квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки дане нерухоме майно є складовою спадкової маси спадкодавця, що на момент смерті належало їй на праві власності, а тому встановивши факт належності спадкодавцю на праві власності спірної нерухомості, ураховуючи неприйняття спадщини другого із спадкоємців за законом, суд вважав за можливе визнати за позивачем як спадкоємцем першої черги за законом та заповітом право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири у порядку спадкування після смерті її матері.

Проте, суд першої інстанції дійшов такого висновку з порушенням норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування такого судового рішення.

Так, в апеляційній скарзі позивачка посилається на те, що не була повідомлена судом першої інстанції про розгляд справи на 16 січня 2023 року (дата ухвалення рішення) та 24 травня 2023 року (дата постановлення ухвали про відмову у перегляді заочного рішення).

Згідно частини 1 статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно зі статтею 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адресу відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Встановлено, що справу розглянуто судом першої інстанції в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

У заочному рішенні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2023 року зазначено, що представником позивача подано клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Однак, зазначене спростовується матеріалами справи, оскільки в заяві представника позивачки зазначено, що представник позивачки просила розглядати справу тільки за її (представника позивачки) участі. Від позивачки ОСОБА_1 подібних клопотань не надходило, до того ж, матеріали справи не містять доказів належного повідомлення позивачки ОСОБА_1 про розгляд справи, призначений на 16 січня 2023 року.

Обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однієї з основних засад (принципів) цивільного судочинства відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в рамках справи № 522/18010/18 (провадження № 61-13667сво21 ).

В ухвалі Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 травня 2023 року зазначено, що позивачка ОСОБА_1 до зали судового засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, а саме за допомогою направлення смс повідомлення на номер телефону, зазначеного у заяві.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості, що позивачка ОСОБА_1 подавала до суду заявку про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення.

Текст судової повістки може бути надісланий судом учаснику SMS-повідомленням лише після подання ним до суду заявки про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення.

Якщо у матеріалах справи відсутня така заявка, не можна вважати, що суд належним чином повідомив про дату, час і місце судового засідання шляхом відправки учаснику справи SMS-повідомлення.

Недостатнє фінансування судової системи не дає підстав суду для невиконання своїх обов`язків, передбачених цивільним процесуальним законодавством України.

На цьому наголосив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 31 січня 2023 року по справі № 693/812/21.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи без належного повідомлення відповідача про хід розгляду справи, у зв`язку з чим, рішення суду першої інстанції на підставі пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі по суті позовних вимог.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Згідно частини 1 статі 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною третьою статті 1268 ЦК України установлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На підставі частини п`ятою статті 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

За змістом частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Статтею 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно із частиною першою Прикінцевих положень Сімейного кодексу України цей Кодекс набрав чинності з 01 січня 2004 року.

Встановлено, що спірна квартира придбана 30 листопада 1996 року ОСОБА_6 (матір`ю позивачки), що підтверджується Договором купівлі-продажу, який зареєстрований в реєстрі за № 1-3445 та посвідчено завідуючою третьої криворізької державної нотаріальної контори Рукавіциною Н.В. (а.с.13).

Шлюб між ОСОБА_2 (відповідачем) та ОСОБА_6 (матір`ю позивачки) було розірвано 05 червня 2000 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 11 серпня 2003 року

Оскільки спірне майно придбане до 2004 року, тобто до набрання чинності СК України, тому при вирішенні справи підлягають застосуванню положення КпШС України, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно зі статтею 22 КпШС України (чинного на час придбання спірної квартири), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує допоки не спростована.

Презумпція спільності майна подружжя поширюється, у тому числі й на те майно, яке було нажите у період шлюбу, але оформлене і зареєстровано на ім`я одного з подружжя.

Спірна квартира придбана ОСОБА_6 (матір`ю позивачки) під час перебування з ОСОБА_2 (відповідачем) у зареєстрованому шлюбі, а отже була спільним сумісним майном подружжя.

За правилами частин перших статей 68 і 69 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтею 70 СК України встановлено, що в разі поділу майна котре є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до частини 2 статті 1226 ЦК України, суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Практично це означає, що спадкодавець може просто вказати в заповіті, що він заповідає належне йому майно певній особі. Конкретний розмір частки у цьому випадку визначатиметься вже після відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи мати позивачки ОСОБА_9 за життя склала заповіт, відповідно до якого усе належне їй майно, усі майнові права та обов`язки, які належали їй на час посвідчення заповіту, а також майнові права та обов`язки, які належатимуть їй на день смерті, заповіла ОСОБА_1 (а.с. 110).

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

Відповідно до частин першої та другої статті 71 Закону України «Про нотаріат» у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності.

Згідно з підпунктом 4.21 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому Наказ Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із документа, що посвідчує право власності, вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з`ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на частку в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена. Якщо спадкоємців декілька, то кожному із них видається окреме свідоцтво про право на спадщину із зазначенням його частки. Свідоцтво про право на спадщину оформляється в двох примірниках, один з яких залишається в матеріалах спадкової справи.

Отже, потрібно розрізняти ситуації, коли майно, зареєстроване за одним із подружжя на праві власності, є об`єктом права спільної сумісної власності, та коли таке майно, є особистою власністю одного із подружжя.

Приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Стюрко О.О. 17 листопада 2021 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі статті 49 Закону України «Про нотаріат». Постанова мотивована тим, що не можливо встановити склад спадкового майна, оскільки квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 набувалася померлою в спільну сумісну власність в зареєстрованому шлюбі, за отриманням свідоцтва про право власності у встановлений законом шестимісячний строк другий з подружжя не звертався, місцезнаходження ОСОБА_2 не відомо (а.с.15).

Після смерті одного із подружжя, відкривається спадщина тільки на майно, яке належало спадкодавцю особисто, відповідно частка іншого із подружжя у об`єкті, який є спільним сумісним майно, не входить до складу спадщини.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 130/2319/17-ц.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач ОСОБА_2 ніяких претензій до майна не пред`являв, аліменти на утримання позивачки не сплачував, знаходився у розшуку, колегія суддів вважає необґрунтованими та зазначає, що вказане не позбавляє останнього права власності на частку спірної квартири, яка належить йому на праві спільної сумісної власності.

Не звернення до нотаріуса із відповідною заявою про видачу свідоцтва є правом, а не обов`язком другого з подружжя. Неподання такої заяви не позбавляє другого із подружжя його права власності на частку у спільному майні подружжя.

За встановленими у справі обставинами, належність спірного майна на праві спільної сумісної власності подружжю ніхто не оспорював. Відповідно, відповідачу належала частини спірного майна як частка у спільному сумісному майні подружжя, і зі смертю матері позивачки, право власності ОСОБА_2 на цю частину майна не припинилось та не має наслідком відмови останньої від права власності на свою частку у спірній квартирі.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14 липня 2021 року у справі № 200/7924/16-ц.

Отже позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, колегія судів апеляційної суду вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 право власності на частину двокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом та за законом після смерті ОСОБА_3 ,померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проте необґрунтованими є доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції на надав позивачу можливості викликати в судове засіданні свідків.

Відповідно до частини 3 статті 91 ЦПК України, заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі.

Матеріали справи містять заяву представника позивача ОСОБА_5 про закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду від 22 листопада 2022 року (а.с. 141).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 листопада 2022 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , треті особи: Виконавчий комітет Криворізької міської ради, Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області - Стюрко Оксана Олександрівна про визнання права особистої приватної власності на квартиру в порядку спадкування, та призначено справу до судового розгляду по суті на 16 січня 2023 року.

Отже, позивач та її представник не скористались своїм правом подання клопотання про виклик свідків та надання доказів по справі

Інші доводи апеляційної скарги, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНИХ СКАРГ

Відповідно до пункту 4 частини 1, пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушенням норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З огляду на те, що судом першої інстанції при розгляді даної справи було порушено норми процесуального права, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власності на квартиру в порядку спадкування.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку с з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За частинами 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку частковим задоволенням судом першої інстанції позовних вимог ОСОБА_1 , з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 підлягає стягненню 454,00 грн. (908/2) в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

У зв`язку з переглядом заочного рішення в суді апеляційної інстанції та частковим задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_1 , з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 підлягає стягненню 681,00 грн. (1362/2) в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Виконавчий комітет Криворізької міської ради, Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Стюрко Оксана Олександрівна про визнання права особистої приватної власності на квартиру в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину двокімнатної квартири, загальною площею 44,30 кв.м, житловою площею 27,30 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом та за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні іншої частини позову відмовити

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в суді першої інстанції та витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 135,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: В.П. Зубакова

В.О. Остапенко

Повний текст постанови складено 22 листопада 2023 року.

Головуючий О.О. Тимченко